VARVET
Välkommen till Varvet.
Vi fortsätter serien 'Slutsignalen' ur Uppenbarelseboken.
Denna gång talar vi om domen.
Speciellt om den eviga fördömelsen, som alltid har delat folks åsikter.
Gud kan inte vara så grym att Han vill att någon ska bli förtappad.
Ändå talade Jesus om förtappelsen mer än någon annan.
Jesus talade i själva verket mera om förtappelsen än om himlen.
Ursprungligen var förtappelsen inte förberedd för människan, -
däremot var himlen det.
Välkommen med.
VARVET
I Uppenbarelseboken 20:7-9 skriver Johannes så här: -
"Och när de tusen åren har gått skall Satan släppas lös ur sitt fängelse.
Och han skall gå ut och förföra folken i jordens fyra hörn, -
Gog och Magog, och samla dem till striden, -
och deras antal är som havets sand.
Och de drog upp till den höga slätten på jorden, -
och omringade de heligas läger och den älskade staden.
Och eld föll från himlen och förtärde dem."
Gud släpper lös Satan efter tusen år.
Tusen år efter det tusenåriga rikets grundande.
Då får gudlösheten på nytt rum på jorden.
Varför tillåter Gud det?
Ett svarsförslag är att Gud på så sätt skulle visa -
hur djupt syndig människan är.
Inte ens den värld som Kristus själv härskar över kan utrota -
det onda ur människans inre.
Omständigheterna är inte orsaken till synden som bor i oss.
Vi kan inte skylla våra misstag och synder på omständigheterna.
Inte våra motgångar eller framgångar - ingenting.
Grunden till våra problem ligger i synden i vårt inre.
Gogs andra krig som förs i slutet av det tusenåriga riket -
för kampen mellan Gud och människosläktet till sin spets.
Det är en upprepning av det krig som fördes före Kristi återkomst -
fastän mycket mer omfattande.
Omständigheterna på jorden har polariserats i två läger.
De kallas Magog och Gog, liksom de skulle vara två läger.
Samtidigt talas det om jordens fyra hörn till den höga slätten.
I ursprungstexten sägs det: 'över jordens vidder.'
De heligas läger hänvisar till Jerusalem som rikets huvudstad.
Elden förtärde dem efter att den föll ner från himlen.
Eldens art skildras inte närmare.
Kapitel 20:10 fortsätter så här: -
"Och djävulen [...] kastades i samma sjö av eld och svavel, -
som odjuret och den falske profeten, -
och de skall plågas dag och natt i evigheters evighet."
Djävulens slutliga dom.
Satans, Guds motståndares slutliga dom är svavel- och eldsjön.
En evig plåga.
Förtappelsen skapades ursprungligen för djävulen och hans änglar.
Inte för människan.
Det är förskräckligt att där en gång kommer att vara människor.
Det var inte den ursprungliga planen.
De första människorna som fördöms, kastas i Helvetet, -
är Antikrist och den falske profeten.
I slutet av de tusen åren kastas Satan dit.
Satans plåga kommer att vara den värsta.
Guds rättfärdighet förverkligas även i förtappelsen.
Det är svårt att föreställa sig vanliga goda medelsvensson -
ha samma lott som allt det ondas mästare och ursprung.
Guds rättvisa upphör inte vid döden eller förtappelsen.
Också där kommer Guds rättrådighet fram.
På samma sätt kommer Guds rättvishet också fram i himlen.
Han är alltid och överallt rättvis.
VARVET
Frågan om domen över de troende.
Det är sant att enligt Bibeln även de kristna prövas och döms.
I Bibeln förekommer begreppet 'nådelönens domstol'.
Den finns i samband med församlingens uppryckande -
och då blir varje kristen prövad av Gud.
2 Korintierbrevet 5:10: -
"Ty alla skall vi stå inför Kristi domstol, sådana vi är, -
och där skall var och en få igen för vad han har gjort, -
under sitt jordiska liv, gott som ont."
1 Kor. 3:10-15 säger: -
"Tack vare den nåd Gud har gett mig har jag som en klok byggmästare, -
lagt en grund som någon annan bygger vidare på.
Men var och en måste tänka på hur han bygger.
Ingen kan lägga en annan grund än den som redan finns, -
och den är Jesus Kristus.
På den grunden kan man bygga med guld, silver eller ädelstenar, -
trä, gräs eller halm, och det skall visa sig hur var och en har byggt.
Den dagen skall avslöja det, ty den kommer med eld, -
och elden skall pröva vad vars och ens arbete är värt.
Den vars byggnad består skall få lön.
Den vars verk brinner ner skall bli utan. Själv skall han dock räddas, -
men som ur eld."
Det är en skildring av den domstol som även varje kristen hamnar inför.
Vi räddas för Jesu försonings skull men vårt liv prövas.
Det vill säga hur vi använt våra gåvor i Guds rike.
I denna domstol döms endast de frälsta.
Där fälls inga förtappelsedomar.
Där prövas vad vi under livet har byggt, särskilt i Guds arbete.
Där får vi lön, en segerkrans, så som Paulus säger: -
"Nu väntar mig rättfärdighetens segerkrans ..."
Gud ger oss vad vi själva och ingen annan förtjänar.
Men alla andras domar kommer efter det tusenåriga riket.
De kristna döms före det tusenåriga riket, -
i samband med uppryckandet av de troende, -
men alla andra, de som levt före Kristus och inte trott -
på den kommande frälsaren. De som efter Kristus inte trott på Jesus -
de som under det tusenåriga riket inte trott på Jesus -
eller de som under det tusenåriga riket tytt sig till Guds nåd.
Där döms alla dessa.
Där är alla de med som inte trott på Jesus -
och de som under det tusenåriga riket trott på Jesus.
Det är en stor vit tron -
där Gud dömer enligt hur man förhållit sig till Jesus.
VARVET
Uppenbarelseboken 20:11 säger så här: -
"Och jag såg en stor vit tron och honom som sitter på den, -
och jorden och himlen flydde inför honom, -
och det fanns inte längre någon plats för dem."
En stor vit tron.
Det är fråga om samma vita tron som redan tidigare beskrivits.
Och också i Jesaja 6:1 där det står: -
"Det år då kung Ussia dog såg jag Herren.
Han satt på en hög och upphöjd tron, -
och hans mantelsläp fyllde templet."
Samma tron nämns på många ställen i Bibeln.
Vem är domaren? Den treenige Guden.
Där är Fadern, Sonen och den Helige Ande.
Johannes 5:21-23 säger: -
"Ty liksom Fadern uppväcker de döda och ger dem liv, -
så ger också Sonen liv åt vem han vill.
Och Fadern dömer ingen utan har helt överlåtit domen åt Sonen, -
för att alla skall ära Sonen liksom de ärar Fadern.
Den som inte ärar Sonen ärar inte heller Fadern, som har sänt honom."
I Apostlagärningarna 10:42 sägs det mycket tydligt -
vem som är domaren vid den sista domen.
Där sägs: -
"Han gav oss uppdraget att förkunna för folket och vittna, -
... är den som Gud har bestämt till att döma levande och döda."
I 2 Timoteusbrevet kapitel 4:1 står det: -
"Jag besvär dig vid Gud och Kristus Jesus,
som skall döma levande och döda ..."
Kristus är alltså domaren: med säkerhet den treenige Guden.
När vi står inför domen, de som står där, -
och ser domaren i ögonen, ser vi vår Frälsares ansikte -
om vi trott på Honom här i tiden.
Men om vi inte trott på Kristus ser vi endast vår domare Jesus, -
och hela den treenige Gudens ögon och ansikte.
I Upp 20:11 sägs det: -
"... och jorden och himlen flydde inför honom, -
och det fanns inte längre någon plats för dem."
Inför Honom flyr alla.
Guds helighet är så kraftig, oerhörd och majestätisk, utan like.
Alla flyr om Han blottar sig som sådan som Han är.
I 2 Petrusbrev 3:10 står det: -
"Men Herrens dag kommer som en tjuv.
Den dagen skall himlarna försvinna med dån, -
himlakropparna upplösas i eld och jorden och allt, -
som människan gjort där förgås."
I Nya Testamentet beskrivs hur jordklotet brinner.
Det här klotet är inte förvarat för vatten.
En stor världsomfattande översvämning kommer inte att ske.
I stället kommer elden som bränner bort detta klot.
I kapitel 12 står det så här: -
"Och jag såg de döda, höga och låga, stå inför tronen, -
och böckerna öppnades. Och ännu en bok öppnades, livets bok.
Och de döda dömdes efter vad som stod i böckerna, -
efter sina gärningar."
De döda, höga och låga.
Inför denna dom är alla jämställda.
Den som där döms råkar inte ut för ojämlikhet.
Inte kön, inte yrke, kultur, språk eller hudfärg.
Inte något mänskligt påverkar.
Domen hänger inte på hur dyr advokat du lyckats skaffa dig.
Vid den sista domen är Guds bokföring omutlig och ofelbar.
Han vet vad som skett i våra liv.
Han vet allt som skett i alla våras liv.
Guds bokföring kan inte mutas eller ändras.
Guds bokföring är ofelbar.
Det är inte någon gigantisk dator utan något väldigt mycket större.
Gud behärskar allt och det har vårt förstånd svårt att uppfatta.
Gud säger i Bibeln att Han vet precis allt vad du gjort.
Det du gjorde i går, i dag, i fjol, i år och i hela livet.
Många säger att när vi hamnar på andra sidan -
ser vi vårt liv som en film framför oss.
Allt är lagrat inom oss men kanske också annanstans.
Gud för bok över allt.
Här nämns två böcker.
Två bokföringsböcker, den ena är livets bok, -
den andra möjligen gärningarnas bok. Namnet nämns inte.
I Nya Testamentet finns flera hänvisningar till livets bok.
I Uppenbarelsebokens 3 kapitel vers 5 sägs: -
"Den som segrar skall alltså kläs i vita kläder, -
och jag skall inte stryka hans namn ur livets bok, -
och jag skall kännas vid hans namn inför min fader, -
och inför hans änglar."
Upp 13:8 säger: -
"Och alla jordens invånare skall tillbe honom, var och en, -
som inte från världens skapelse har sitt namn skrivet, -
i livets bok hos Lammet som blev slaktat."
Upp 21:27 säger: -
"Aldrig skall något orent komma in där och inte heller någon, -
som handlar skändligt eller lögnaktigt, -
utan bara de som Lammet har skrivna i livets bok."
Lukasevangeliet 10:20: -
"Men gläd er inte över att andarna lyder er, -
utan gläd er över att era namn är upptecknade i himlen.”
Gud skriver in människans namn i livets bok i det ögonblick -
då hon vänder sig till Jesus.
Den som inte har namnet i livets bok döms efter den andra boken, -
enligt gärningarnas bok. Sannolikt.
Det finns bara en grund för benådning: Jesu försoning.
Grunder för dom finns det en väldig mängd.
En grund är Guds Ord.
Jesu egna ord verkar som grund för vår dom.
För alla människor i alla tider.
Ingen blir ojämlikt behandlad.
Oberoende om vi är med i den första eller andra uppståndelsen -
framför den vita tronen har alla samma grunder, utgångspunkt.
I Johannesevangeliet 12:48 säger Jesus: -
"Den som avvisar mig och ... mina ord, han har mött sin domare:
det ord jag har talat skall döma honom på den sista dagen."
Vi döms enligt Jesu ord, inte våra föräldrars, lärares, -
pastorernas, domarnas eller någon annans, -
utan enbart enligt Jesu ord.
Inte enligt senaste forskning, inte "sannolikt, kanske, möjligen, -
kan det tolkas så här."
Endast enligt vad Jesus har sagt.
En andra grund för domen är gärningarna och orden.
Uppenbarelseboken 20:12 säger: -
"... dömdes efter sina gärningar."
I Matteus 12 sade Jesus: -
"Men jag säger er att varje onyttigt ord som människorna yttrar, -
skall de få svara för på domens dag.
Efter dina ord skall du frias, och efter dina ord skall du fällas.”
Jesu ord är grund för domen och också det vi själva sagt.
En annan av grunderna är samvetet.
Romarbrevet 2:14-16 säger så här: -
"Hedningarna har inte lagen, men om de av naturen fullgör lagens krav, -
då är de sin egen lag fast de saknar lagen.
Därmed visar de att det som lagen kräver är skrivet i deras hjärtan; -
om det vittnar också deras samvete och deras tankar, -
när tankarna anklagar varandra och försvarar sig.
Det skall framgå den dag då Gud, enligt det evangelium jag har fått, -
från Jesus Kristus, dömer vad som är fördolt hos människan."
Vid den sista domen inför Gud -
döms vi förutom på basen av Jesu och våra egna ord, -
också utgående från vårt samvete.
Här i tiden kan samvetet befläckas, tiga, förhärdas, smutsas, -
det kan renas.
Varje människa har ett samvete.
Det kan också här i tiden påvisa skyldighet eller oskyldighet.
Men här i tiden är samvetet mer eller mindre berusat.
Däremot, enligt Paulus, vid domen framför Gud, -
i samband med den första upp- ståndelsen då också troende prövas, -
eller i samband med den andra då alla som levt -
under det tusenåriga riket och icke-kristna som levt före det döms -
och också de som trott på Jesus under det tusenåriga riket -
då talar samvetet sanning och är inte längre berusat.
Där har det riktat sig och riktar sig ofrånkomligen mot Guds sanning.
Där kan ingen muta Gud.
Ingen kan säga: -
"Jag upplevde mig inte göra något fel, alla andra gjorde ju också så."
Där påvisar samvetet om vi är skyldiga eller oskyldiga.
En fjärde grund är kunskapen om Guds vilja.
Varje människa skulle ha möjlighet att tro på Gud om hon ville.
I Bibeln har Gud uppenbarat sig i skapelsen så kraftigt -
att ingen kan förneka det.
I Romarbrevets första kapitel står det: -
"Ty alltsedan världens skapelse har hans osynliga egenskaper, -
hans eviga makt och gudomlighet, -
kunnat uppfattas i hans verk och varit synliga."
När vi betraktar Hans verk i naturen, så har de varit synliga -
ända sedan jorden skapades.
"Därför finns det inget försvar för dem; -
de har haft kunskap om Gud men inte ärat...eller tackat honom."
"Deras tankemöda ledde dem ingenstans, -
och deras oförståndiga hjärtan förmörkades."
Därför har Gud rätt att döma människan.
Paulus säger vidare: "De ville gälla för visa men blev till dårar.
De bytte ut den oförgänglige Gudens härlighet mot bilder, -
av förgängliga människor, av fåglar, fyrfotadjur och kräldjur."
En mäktig beskrivning av -
hur Gud uppenbarar sig för alla som vill höra, i Skapelsen.
Men om jag inte vill ta emot budskapet -
blir det en grund att döma mig.
Hur vi förhåller oss till den kunskap vi får -
blir en grund för vår dom.
Ty alla som utan lag har syndat döms utan lag -
och de som under lagen syndat döms enligt lagen.
Så säger Bibeln.
I domen finns också olika grader.
Bibeln säger att av dem som fått mycket fordras det också mycket.
Guds rättrådighet kommer fram vid domen.
Förhållandet till Jesus är den viktigaste grunden för dom.
Eller grunden till nåd.
Enligt Johannesevangeliet 3:18: -
"Den som tror på honom blir inte dömd, men den som inte tror, -
är redan dömd eftersom han inte har trott på Guds ende sons namn."
Domsgrunder finns många. Ingen kan säga: "Jag visste inte."
"Jag visste inte vad som är rätt eller fel. Ingen berättade."
Vars och ens samvete påvisar skyldigheten eller oskyldigheten -
inför Guds domstol.
Som medlemmar av det syndiga människosläktet måste alla -
medge de att inte helt har uppfyllt Guds vilja.
Grunder för domen är många, -
men grunden för nåd är bara en, och den räcker.
Om du tror på Jesus stryks alla synder bort.
Domen vid den sista rättegången är den brinnande sjön.
I verserna 13-15 står det: -
"Och havet gav tillbaka de döda som var i det, -
och döden och dödsriket gav tillbaka de döda som var i dem, -
och var och en dömdes efter sina gärningar.
Och döden och dödsriket kastades i den brinnande sjön.
Detta är den andra döden, den brinnande sjön.
Och var och en som inte fanns uppskriven i livets bok, -
kastades i den brinnande sjön."
Detta visar på att de dödas andar förenar sig med deras kroppar, -
till en uppståndelsekropp.
Havet gav tillbaka de döda som var i det.
Som om ett svar till det naturliga förnuftet som undrar hur Gud kan -
samla ihop alla människor vars molekyler är spridda i havens djup -
och som det inte finns någon information om.
Hur kan Gud samla tantens, kusinens eller farfars aska, -
som är utströdd vid rosenbusken eller i havets vågor?
För Honom, som inte bara skapade oss utan hela universum -
är skapandet av uppståndelsekroppen en småsak.
Havet gav, men också dödsriket gav.
Dödsriket är en plats som Gamla Testamentet talar om.
Det är en plats dit alla döda for.
I Nya Testamentet uppenbaras att där finns två avdelningar, -
dödsriket och paradiset.
Det sägs att dödsriket gav tillbaka de döda, inte paradiset.
De som är i paradiset står inte inför den sista domen.
I dödsriket finns två avdelningar, -
dödsrikets dödsrike och dödsrikets paradis.
Det är liksom ett mellanskede där man väntar på det eviga ödet.
Det som avgör vilket öde vi har och vart vi hamnar, -
är om vi tror på Jesus eller ej.
Någon kanske tänker:
"Nå, inte dömer Gud mig, för jag har gjort så mycket gott."
"Jag har gett sedlar i kollekten och jag har hjälpt -
föräldralösa och fattiga."
"Även om jag har gjort ont så kompenserar och ersätter -
mina goda gärningarna de onda."
Gud ser på saken på ett annat sätt.
När du står inför Gud, vad litar du på?
Dina goda gärningar, din goda ställning eller din religiositet?
Eller litar du på Jesu fullbordade verk?
Jesus dog för din skull. Jesus gav sitt liv för din skull.
Jesus sade på Golgatas kors: "Det är fullbordat."
För din skull.
Du får lita på Jesu försoning. Bekänna det du har gjort fel, -
och tro det förlåtet i Jesu namn.
Låt oss be tillsammans.
Himmelske Fader, tack för att när vi står inför Dig -
för att dömas, får vi se vår domare i ögonen -
och ser vår Frälsares ansikte.
Tack Jesus att Du med ett enda offer försonade våra synder.
Tack för att vi får lita på det och inget annat.
Tack för att det räcker och öppnar himlen för oss -
och det eviga livet hos Dig.
I Jesu namn, amen.
Tack för att du var med i Varvet.
Vi fortsätter ännu en gång med Uppenbarelsebokens -
undervisningsserie och de svindlande sista scenerierna.
Om du vill vara med och stöda programmet:
Bidrag i Sverige betalas till Nordea, PlusGiro: Korsets stöd r.f. nr. 97572-2
Bidrag i Finland kan betalas till konto: Ristin tuki, 111230-342789, ref.8073
På så sätt kan du understöda programproduktionen.
Tack för att du var med. Gud välsigne dig rikligt.
Hej då.
Översättning: Carl Westermarck