VARAAIT
Tere tulemast "Varaaita"!
Me jätkame Ilmutuse raamatu sarja "Lõppmäng".
Sel korral räägime kohtuotsusest.
Eriti hukatuse otsusest.
See on asi, mille puhul on arvamused alati lahku läinud.
Jumal ei saa olla nii julm, et ta teeks hukatuse,
et ükski inimene satuks hukatusse.
Siiski rääkis Jeesus hukatusest rohkem kui keegi teine.
Jeesus rääkis hukatusest tegelikult rohkem kui taevast.
Hukatust ei valmistatud esialgselt inimeste jaoks, küll aga taevas.
Tere tulemast vaatama!
VARAAIT
Johannes kirjutab Ilmutuse raamatu 20.ptk salmides 7-9:
"Ja kui need tuhat aastat täis saavad, siis lastakse saatan lahti
oma vangist. Ja ta läheb välja eksitama rahvaid, kes elavad ilmamaa
neljas nurgas, Googi ja Maagoogi, neid sõtta koguma. Nende arv on
nagu mereäärne liiv! Ja nad tulid üles ilmamaa lagendikule ja piirasid
ümber pühade leeri ja armastatud linna. Siis langes tuli taevast maha
ja sõi nad ära!"
Jumal laseb saatana ahelatest kui tuhat aastat on möödas.
Tuhat aastat sellest ajast kui algas tuhandeaastane riik.
Siis saab jumalatus uuesti koha maa peal.
Miks Jumal lubab seda?
Üks vastusevariant on, et Jumal näitaks sellega inimkonna
patususe sügavust.
Isegi Kristuse enda valitsemine ei kitku kurjust inimeste seest välja.
Olud ei ole meis oleva patu põhjus.
Me ei või süüdistada oma vigades, pattudes ega patususes olusid.
Ei oma õnnetusi, oma edu - mitte midagi.
Probleemide juur on meie sees olevas patususes.
Tuhandeaastase riigi lõpus peetav sõda nn teine Googi sõda,
teravdab inimkonna ja Jumala vahelist võitlust.
See on enne Kristuse tagasitulekut toimunud ülemaailmse sõja kordus,
ehkki mõõtmetelt palju suurem.
Olud maa peal on polariseerunud kahte leeri - neid kutsutakse Goog
ja Maagoog nagu oleks kaks leeri ja samas nimetatakse igat ilmakaart,
nelja suunda ehk üle kogu maa.
Algkeeles öeldakse ülemaailmne.
Pühade leer viitab Jeruusalemmale riigi pealinnana ja tuli langeb ja
sööb nad - algkeeles öeldakse tuli langes taevast maha ja põletas nad.
Tule iseloomu ei kirjeldata täpsemalt.
Ilmutuse raamatu 20. ptk salm 10 jätkab:
"Ja kurat, kes neid eksitas, heideti tule ja väävli järve, kus on ka
metsaline ja valeprohvet. Ja neid vaevatakse päevad ja ööd
ajastute ajastuteni!"
Kuradi ehk saatana ehk Jumala vastase lõplik kohtuotsus on
väävli järv - igavene kannatus.
Hukatus valmistati esialgselt kuradile ja tema inglitele -
mitte inimestele.
On kohutav, et hukatuses on kord inimesi.
See ei olnud esialgne plaan.
Esimesed inimesed, kes satuvad hukatusse, põrgusse, on antikristus
ja valeprohvet.
Tuhade aasta möödudes heidetakse saatan sinna.
Saatana kannatus on kõige suurem kannatustest.
Jumala õiglus saab teoks ka hukatuses.
On raske kujutleda, et tavalisel taskuvargal on sama osa kui
kogu kurjuse meistril, kogu kurjuse alglättel.
Jumala õiglus ei lõpe surmaga või hukatusega -
ka seal tuleb Jumala õiglus esile.
Samamoodi tuleb Jumala õiglus esile ka taevas - Ta on kõikjal õiglane.
VARAAIT
Küsimus usklike üle kohtumõistmisest.
On tõsi, et Piibli kohaselt katsutakse ka kristlased läbi,
ka kristlaste üle mõistetakse kohut.
Piiblis on selline mõiste nagu armuaujärg - see on seoses koguduse
ülesvõtmisega ja olukord, milles Jumal katsub läbi iga kristlase.
2. kiri korintlastele 5:10:
"Sest me kõik peame saama ilmsiks Kristuse kohtujärje ees, et igaühele
tasutaks vastavalt sellele, mis ta ihus olles tegi, olgu see hea või kuri!"
1. kiri korintlastele 3:10-15 ütleb:
"Jumala armu järele, mis minule on antud, olen ma kui tark hooneehitaja
pannud aluse, ja teine ehitab selle peale; aga igaüks vaadaku, kuidas
tema selle peale ehitab. Sest teist alust ei või keegi panna kui see,
mis juba on pandud, see on Jeesus Kristus!
Aga kui keegi sellele alusele ehitab hoone kullast, hõbedast,
kalliskividest, puust, heintest, õlest, siis saab igaühe töö avalikuks;
sest selle teeb selgeks Issanda päev, sest see saab tules ilmsiks ja
tuli ise katsub läbi igaühe töö, missugune see on.
Kui kellegi töö, mis tema sellele alusele on ehitanud, jääb püsima,
siis ta saab palga; aga kui kellegi töö põleb ära, siis ta saab sellest
kahju; kuid tema ise pääseb, aga ometi otsegu läbi tule."
See on kirjeldus kohtust, millest ka iga kristlane läbi käib.
Me pääseme Jeesuse lepitustöö tõttu, kuid meie elu katsutakse läbi.
Eriti see, kuidas me oleme oma ande kasutanud Jumala riigis.
Selles kohtus mõistetakse kohut ainult päästetute üle.
Seal ei mõisteta kedagi hukatusse, seal katsutakse läbi, millest me
oleme oma elus ehitanud, eriti Jumala töös.
Seal saadakse palka, seal saadakse pärg, mille kohta Paulus ütles,
et nüüd on mulle tallele pandud õiguse pärg.
Jumal annab selle kohaselt, mida me oleme ära teeninud, mitte selle
järgi, mida keegi teine on välja teeninud.
Kõikide teiste kohus tuleb peale tuhandeaastast riiki.
Kristlaste üle mõistetakse kohut enne tuhandeaastast riiki koos
usklike ülesvõtmisega, aga kõik ülejäänud - need kes on elanud enne
Kristust ega pole uskunud tulevast Päästjat, peale Kristust ega pole
uskunud Kristusesse või siis pole tuhandeaastase riigi ajal uskunud
Jeesusesse või need, kes on toetunud Jumala armule tuhandeaastase riigi
ajal - seal mõistetakse kohut kõigi nende üle.
Seal on kõik need, kes pole uskunud Jeesusesse ja need, kes
tuhandeaastase riigi ajal on uskunud Jeesusesse.
See on suur valge aujärg ja seal Jumal otsustab selle järgi, kuidas
inimesed on Jeesusesse suhtunud.
VARAAIT
Ilmutuse raamatu 20. peatüki salmis 11 öeldakse:
"Ja ma nägin suurt valget aujärge ja seda, kes sellel istub, kelle
palge eest põgenesid maa ja taevas, ja neile ei leitud aset."
Suur valge aujärg - jutt käib samast valgest kohtujärjest, mida on juba
varem kirjeldatud Ilmutuse raamatus ja ka Jesaja 6.ptk 1. salmis,
kus öeldakse: "Sel aastal, mil kuningas Ussija suri, ma nägin
Issandat istuvat suurel ja kõrgel aujärjel, ja tema kuuepalistused
täitsid templi."
Sama aujärg vilksatab Piiblis mitmes kohas.
Kes on kohtunik - kolmainu Jumal.
Seal on Isa, Poeg ja Püha Vaim.
Näiteks Johannese 5:21-23 ütleb: "Sest otsegu Isa äratab üles surnuid
ja teeb elavaks, nõnda teeb ka Poeg elavaks, keda tahab. Sest Isa
ei mõista kohut kellegi üle, vaid kõik kohtu on ta annud Poja kätte,
et kõik austaksid Poega, nagu nad austavad Isa. Kes ei austa Poega,
ei austa Isa, kes tema on läkitanud."
Apostlite tegude 10. peatüki 42. salmis öeldakse minu meelest
tohutult, kes seal on kohtunik, kes on viimsel kohtul kohtunikuks.
Seal öeldakse, et Jumal käskis jutlustada rahvale ja tunnistada, et
Tema on see, et Kristus on see, kelle Jumal on seadnud elavate ja
surnute kohtumõistjaks.
Veel öeldakse kirjas Timoteusele neljandas peatükis:
"Mina tunnistan kindlasti Jumala ja Kristuse Jeesuse ees, kes mõistab
kohut elavate ja surnute üle."
Kristus on kohtunikuks - kolmainu Jumal kindlasti.
Kui me seisame kohtujärje ees - kes seal siis seisavad - kui me
vaatame kohtunikule silma - me näeme oma vabastaja nägu seal,
kui me oleme Temasse oma ajas uskunud.
Kui me pole Kristusesse ajalikult uskunud, siis me vaatame ainult
kohtunikku Jeesust ja kolmainu Jumalale silma ja näkku.
Ilmutuse raamatu 20. peatüki salmis 11 öeldi, et kelle palge eest
maa ja taevas põgenesid ja neile ei leitud aset.
Jumala pale - kõik põgenevad selle eest, Jumala pühadus on nii jõuline,
nii ääretu, nii majesteetlik, nii võrreldamatu, et kõik põgeneb,
kui Ta paljastab end sellisena, nagu Ta on.
2 Peetruse kirja 3. peatüki salmis 10 öeldakse:
"Aga Issanda päev tuleb otsegu varas öösel, mil taevad raginal hukkuvad
ja maailma algained tules laostuvad ja ilmamaad ja kõiki seal tehtud
töid ei leidu enam."
Uues Testamendis kirjeldatakse, kuidas see maakera põleb.
Seda maakera pole mõeldud vee jaoks, ei tule enam ülemaailmset veeuputust.
Selle asemel tuleb tuli, mis põletab selle maakera ära.
Ilmutuse raamatu 20:12 öeldakse:
"Ja ma nägin surnuid, suuri ja pisukesi, seisvat aujärje ees, ja
raamatud avati. Ja teine raamat avati, see on eluraamat. Ja surnutele
mõisteti kohut sedamööda kuidas raamatuisse oli kirjutatud,
nende tegude järele."
Surnud- suured ja väikesed- selles kohtus on kõik võrdsed.
Kes on seal kohtu all, siis seal ei ole ebavõrdsust ei soo ega ameti
ega kultuuri, keele, nahavärvi ega millegi inimliku põhjal.
Kohus ei sõltu sellest, kui kalli advokaadi oled endale saanud.
Viimses kohtus Jumala arvestus on äraostmatu ja eksimatu.
Tema teab, mis meie elus on toimunud, Ta teab igat inimest,
mis on kõigi eludes juhtunud.
Jumalal on selline arvestus, mida ei saa muuta ega ära osta.
Jumala arvestus on eksimatu.
Jutt ei käi mingist tohutu suurest arvutist vaid palju, palju suuremast.
Jumal valitseb kõike ja seda on meie mõistusel raske mõista.
Igatahes ütleb Jumal Piiblis, et Ta teab kõike, mida sa oled teinud,
mida sa tegid eile, mida sa täna tegid, mida sa eelmisel aastal tegid,
mida sel aastal tegid, mida kogu elu jooksul oled teinud.
Paljud ütlevad, et kui me jõuame teisele poole, siis meie elu jookseb
nagu filmilint meie ees.
See on talletatud. Ilmselt kuhugi meis, aga võibolla ka kuhugi mujale.
Nii et Jumalal on arvestus kõige kohta.
Siin mainitakse kahte raamatut - kahte arvestusraamatut.
Üks on eluraamat ja teine on võimalik et tegude raamat -
selle nime siin ei nimetata.
Uues Testamendis on mitmeid viiteid eluraamatule.
Näiteks Ilmutuse raamatu 3. peatüki salmis 5 öeldakse:
"Kes võidab, see riietatakse nõnda valgete riietega ja mina ei kustuta
tema nime eluraamatust, ja ma tahan tunnistada tema nime oma Isa ees
ja kõigi tema inglite ees."
Ilmutuse raamatu 13:8 ütleb: "Ja teda hakkavad kummardama kõik,
kes maa peal elavad, kellede nimed maailma algusest ei ole kirjutatud
tapetud Talle eluraamatusse."
Ilmutuse raamatu 21:27 ütleb: "Aga sinna sisse ei pääse midagi,
mis ei ole puhas, ei keegi, kes teeb jälkusi ja valet, vaid üksnes need,
kes on kirjutatud Talle eluraamatusse."
Luuka evangeeliumi 10.peatüki salmis 20 öeldakse:
"Ometi ärge rõõmutsege, et vaimud teile alistuvad, vaid rõõmutsege
palju enam sellest, et teie nimed on taevasse kirja pandud!"
Jumal kirjutab inimese nime eluraamatusse sel hetkel kui inimene
toetub Jeesusele.
Selle üle, kelle nime pole eluraama- tusse kirjutatud mõistetakse kohut
selle teise raamatu järgi - tegude raamatu järgi ilmselt.
Armuandmise põhjuseid on ainult üks- Jeesuse lepitustöö.
Kohtumõistmise põhjuseid on tohutu hulk.
Esmalt üks kohtumõistmise alus on Jumala Sõna.
Jeesuse oma sõnad toimivad kohtu- mõistmise alusena meile, kõigile
inimestele igal ajal.
Keegi pole erandlikus seisuses, olgu inimene siis kas esimese või teise
ülestõusmise ajal valge aujärje ees, igaühel on samad alused,
kõik on samal joonel.
Jeesus ütleb Johannese evangeeliumi 12. peatüki salmis 48:
"Kes mind põlgab ega võta vastu minu sõna, sellel on oma kohtumõistja.
Sõna, mis ma olen rääkinud, see mõistab tema üle kohut viimsel päeval."
Jeesuse oma sõnade järgi mõistetakse meie üle kohut, mitte meie vanemate
ega õpetajate, pastori või kohtuniku või kellegi teise sõnade järgi.
Jeesuse sõnade järgi - mitte viimaste uurimuste põhjal, mitte selle järgi,
kuidas midagi tõlgendada võib, vaid selle järgi, mida Jeesus on öelnud.
Teine kohtumõistmise alus on teod ja sõnad.
Ilmutuse raamatu 20. peatüki 12 öeldakse, et tegude järgi.
Matteuse 12 ütleb Jeesus, et "inimesed peavad kohtupäeval
aru andma igaühest tühjast sõnast, mis nad on rääkinud. Sest su sõnust
arvatakse sind õigeks ja su sõnust mõistetakse sind hukka."
Jeesuse sõnad on kohtu aluseks ja ka see, mida meie oleme öelnud.
Ai-ai-ai!
Kolmas kohtumõistmise alus on südametunnistus.
Kiri roomlastele 2: 14-16 ütleb:
"sest kui paganad, kelledel ei ole käsku, loomu poolest täidavad käsu
nõudeid, on nad, ehk küll neil ei ole käsku, iseenestele käsuks ja
näitavad, et käsutegu on kirjutatud nende südametesse, kuna nende
südametunnistus ühtlasi tunnistab seda ja nende mõtted isekeskis
kas kaebavad nende peale või ka kostavad nende eest - sel päeval,
kui Jumal kohut mõistab inimeste salajaste asjade üle Kristuse Jeesuse
läbi minu evangeeliumi järele."
Viimsel kohtul Jumala ees meie üle mõistetakse kohut lisaks Jeesuse
sõnadele ka meie oma sõnade järgi.
Ka meie südametunnistus on kohtumõistmise aluseks.
Ajas võib meie südametunnistus määrduda, vaikida, paaduda või
mustaks saada, see võib puhastuda.
Igal inimesel on südametunnistus, mis ka ajas näitab,
kas oleme süüdi või süütud.
Kuid siin ajas on südametunnistus kas rohkem või vähem joobunud.
Pauluse sõnul räägib südametunnistus Jumala kohtujärje ees tõtt.
Olgu siis esimese ülestõusmise ajal, mil usklikud läbi katsutakse või
teise ülestõusmise ajal, mil kõigi tuhandeaastase riigi ajal elanud
mittekristlaste ja ka Jeesusesse uskujate üle mõistetakse kohut.
Siis ei ole südametunnistus enam joobunud, seal see sirutub
vägisi Jumala tõe poole.
Seal ei saa keegi Jumalat ära osta.
Keegi ei saa öelda, et ma ei tundnud, et ma oleks valesti teinud.
Kõik teised tegid samamoodi.
Seal südametunnistus mõistab meid kas süüdlaseks või süütuks.
Neljas alus on teadmine Jumala tahtest, igal inimesel on võimalus
uskuda Jumalasse kui ta tahab - nii ütleb Piibel.
Jumal on ilmutanud ennast looduses nii vägevalt ja jõuliselt,
et keegi ei saa seda eitada.
Roomlaste kirja 1. peatükk ütleb, et Jumal on avaldanud oma nähtamatut
olu, nii tema igavest väge kui jumalikku olemist, nähakse, kui neid
pannakse tähele, tema tegudes maailma loomisest alates, nii et nad
ei saa vabanduda, sellepärast et nad Jumalat tundes ei ole teda kui
Jumalat austanud ega tänanud, vaid on oma mõtlemistes saanud tühiseks
ja nende mõistmatu süda on läinud pimedaks.
Seetõttu on Jumalal õigus nende üle kohut mõista.
Paulus ütleb: "Kiites endid targaks, on nad saanud jõledaks ja on
kadumatu Jumala au vahetanud kaduva inimese ja lindude ja neljajagsete
ja roomajate sarnase kuju vastu."
See on jõuline kirjeldus, kuidas Jumal ilmutab end kõigile, kes seda
vaid looduses kuulata tahavad.
Kui ma ei võta ilmutust vastu, saab see mulle kohtumõistmise aluseks.
See, kuidas suhtume saadud infosse toimib meie kohtumõistmise alusena.
Kõik, kes on pattu teinud ilma Seaduseta, nende üle mõistetakse
kohut ilma Seaduseta, kes on pattu teinud käsualusena, nende üle
mõistetakse kohut käsu järgi - ütleb Piibel.
Kohtus on ka tasemete vahe.
Piibel ütleb, et kellele on palju antud, sellelt palju nõutakse.
Jumala õiglus tuleb esile kohtus.
Suhtumine Jeesusesse on üks tugevamaid, tähtsamaid - tegelikult
kõige tähtsam kohtumõistmise või armuandmise alus.
Johannese evangeeliumi 3.peatüki salmi 18 järgi "kes usub temasse,
selle üle ei mõisteta kohut; aga kes ei usu, selle üle on kohus juba
mõistetud, sest ta ei ole uskunud Jumala ainusündinud Poja nimesse."
Kohtumõistmise aluseid on palju, keegi ei saa öelda, et ma ei teadnud,
ma ei teadnud, mis on õige ja vale, mulle ei räägitud.
Igaühe südametunnistus mõistab meid viimases kohtus või Jumala ees
kohtus süüdi või süütuks.
Kuna me oleme patuse inimkonna liikmed, tuleb igaühel tunnistada,
et me pole täitnud täielikult Jumala tahet.
Kohtumõistmise aluseid on palju, armuandmise aluseid vaid üks ja
piisav, kui sa usud Jeesusesse, siis kõik pühitakse ära.
Kohtumõistmise viis viimses kohtus on tulejärv.
Ilmutuse raamatu 20.ptk salmides 13-15 öeldakse:
"Ja meri andis tagasi need surnud, kes temas olid, ja surm ja surmavald
andsid tagasi surnud, kes neis olid, ja igaühele mõisteti kohut tema
tegude järele. Ja surm ja surmavald heideti tulejärve!
See on teine surm, tulejärv.
Ja keda ei leitud kirjutatud olevat eluraamatusse, heideti tulejärve!"
Öeldu viitab sellele, et surnute hing ühineb nende ihuga ülestõusmisihuks.
Meri andis need surnud, kes seal olid nagu vastuseks loomulikule
meelele, mis imestab, kuidas Jumal suudab koguda kõik inimesed, kelle
molekulid on hajunud meresügavusse, kust ei saa enam midagi.
Kuidas Jumal saab koguda tädi või onu või memme või taadi, kelle tuhk
on laotatud roosipõõsa alla või merelainetesse?
Talle, kes mitte ainult ei loonud meid, vaid lõi kogu universumi,
on ülestõusmisihu uuesti loomine või üldse loomine väike asi.
Meri andis, aga ka surmavald andis - see viitab surmavallale,
millest räägib Vana Testament.
See on koht, kuhu läksid kõik surnud.
Uues Testamendis ilmutatakse, et surmavallas on kaks osakonda -
surmavald ja paradiis.
Öeldakse, et surmavald andis oma surnud, mitte Paradiis.
Need, kes on Paradiisis, need ei satu enam viimsesse kohtusse.
Igatahes on surmavallas kaks osakonda - surmavalla surmavald ja
surmavalla Paradiis.
See on nagu vahepaik, kus oodatakse igavest saatust.
See, kumb saatus meil on, sõltub sellest, kas usume Jeesust või ei.
Me võime mõelda, et Jumal ei mõista mind hukka, ma olen nii palju head
teinud, olen pannud paberraha korjandusse, olen hoolitsenud maailma
orbude ja vaeste eest.
Isegi kui ma olen paha teinud, siis head teod kompenseerivad pahad teod.
Jumal näeb asju teisiti.
Kui sa seisad Jumala ees, millele sa loodad - headele tegudele, oma
seisusele, religioossusele või loodad Jeesuse täidetud tööle?
Jeesus suri sinu pärast, Jeesus andis hinge sinu pärast ja Jeesus
hüüdis Kolgata ristil "See on täidetud!" sinu pärast.
Sa võid loota Jeesuse lepitustööle, tunnista Talle mida oled valesti
teinud ja usu, et saad andeks Jeesuse nimel.
Palvetame koos!
Taevane Isa, tänu, et kui me seisame Sinu ees kohtualustena, siis me
võime vaadata kohtuniku silmadesse ja näha seal Vabastaja palet.
Tänu, Jeesus, et Sa oled ühe ainsa ohvriga lepitanud meie patud ja
tänu, et me võime loota selle peale, mitte millelegi muule. Tänu, et see
on piisav, see avab meile Taeva, see avab meile igavese elu Sinu juures,
Jeesuse nimel, aamen!
Aitähh, et olid vaatamas "Varaaita"!
Me jätkame veel ühel korral Ilmutuse raamatu õpetussarja
osaga "Täiesti meeletud väljavaated".
Kui sa tahad toetada saadete tegemist, võid toetada meid.
Swedbank 221048388411 SEB 10220109461019
Aitähh, et olid vaatamas!
Jumal õnnistagu sind rohkelt! Nägemist!
Tõlge: Ülle Kapanen