VARAAIT
Tere tulemast "Varaaita"!
Jätkame täna Ilmutuse raamatu sarja "Lõppmäng".
Sel korral räägime Baabüloni hävimisest.
Baabülon on mõistena üsna müstiline.
Selle peatüki juures tuleb küsida, kas tegemist on konkreetse või
võrdkujulise linnaga.
Piiblis räägitakse nii Uues Testamendis kui mujal Baabülonist.
Näiteks kirjutab Peetrus oma kirjas, et teid tervitab kaasvalitud
kogudus Baabülonis ja Markus, mu poeg.
Peetrus kirjutas selle kirja Roomas.
Baabülonil oli omal ajal poliitiline, religioosne ja majanduslik võim.
See oli oma aja suurriik.
Samuti oli Rooma Ilmutuse raamatu kirjutamise ajal maailma suurriik.
See oli selle aja Baabülon.
Ka lõpuaja Baabülon, mida varsti, aga võib-olla ka juba nüüd, elame -
ka see on suurriik.
Kogu maailma valitsev impeerium, mille kultuur läbib kõiki rahvaid.
Sellist kultuuri levitatakse pidevalt maailmas - läänelikku kultuuri.
Kord see elab õitsengu kaudu ja kord see ka hävib hirmsal moel.
Selle häving pole enam kaugel.
Usun, et elame juba nüüd lõpuaja Baabüloni mõjusfääris ja selle
kõige suuremal õitseajal.
Selle haare vaid tugevneb ja tunde- märgid paistavad üha selgemini.
Ilmutuse raamatus räägitakse kahest erinevast Baabülonist -
ilmalikust ja religioossest.
VARAAIT
Johannes kirjutab Ilmutuse raamatu 17. peatükis salmides 1-6:
"Siis tuli üks seitsmest inglist, kellede käes olid need seitse kaussi,
ja kõneles minuga ning ütles: "Tule, ma tahan sulle näidata suure
hoora nuhtlemist, kes istub suurte vete peal, kellega on hooranud
ilmamaa kuningad ja kelle hooruse viinast on ilmamaa elanikud
joobnuks saanud!" Ja tema viis mind vaimus ära kõrbe.
Seal ma nägin naist istuvat helkjaspunase metsalise seljas,
kes oli täis pilkenimesid ja kellel oli seitse pead ja kümme sarve.
Ja naine oli riietatud purpuriga ja helkjaspunase riidega ning ehitud
kulla ja kalliskivide ja pärlidega, ja temal oli käes kuldkarikas
täis jälkusi ja hooruse saasta. Ja tema otsaesisele oli kirjutatud
nimi, saladus: "Suur Baabülon, ilmamaa hoorade ja jälkuste ema!"
Ja ma nägin naise olevat joobnud pühade verest ja Jeesuse tunnistajate
verest. Ja ma imestasin üliväga teda nähes."
Ingel kutsus seda naist prostituudiks.
Sõna "porto", "pornee" tuleb sõnast "perneemi" - müüma.
Vanas Testamendis nähakse Jumala rahvast Tema pruudina.
Truudusetust Jumala vastu võrreldakse hooruse ja abielurikkumisega.
Näiteks Jeremia raamatu 3.peatükis räägitakse Jumalast nagu
taganeja naise ära ajanud Jumalast.
"...ma saatsin ära taganeja Iisraeli ja andsin temale lahutuskirja,
sellepärast et ta oli abielu rikkunud. Ometi ei kartnud tema
truuduseta õde Juuda, vaid läks ka ise tegema hooratööd. Ja oma
kergemeelse hooratööga ta rüvetas maa ning rikkus abielu kivi ja puuga!"
Jesaja kutsub Jumala rahvast, keda sageli prohvetite keeles sageli
samastatakse Jeruusalemma linnaga, ta kutsub seda hooraks.
Jesaja raamatu 1. peatükis ta ütleb: "Kuidas küll sai hooraks ustav linn".
See oli täis õigust, seal elas õigus, aga nüüd mõrtsukad.
Lõpuaja religioossus ja lõpuaja kristlus pole vaid abielurikkumisega
võrreldav truudusetus Jumala vastu, vaid vaimulik prostitutsioon.
Selles müüakse end ajalike kinkide ja lugupidamise pärast.
Piibli sõnul on lõpuaja religioon ja kristlus täis sellist religioossust.
Hoor istus suurte vete peal.
Siin viidatakse rahvastele, rahvahõi- mudele ja keeltele, kogu maailmale,
keda see religioosne hoor oli saanud mõjutada võimulolijate nõusolekul.
Jutt käib väga joovastavast religioonist, inimesed joobuvad
selle hoora hoorusest.
Nad saavad vastutasu oma raha eest, religioon annab kogemusi, aga selles
puudub ühendus, tõeline side Jumalaga.
Joobumine viitab ka ebajumala- teenistustel peetud joomingutele,
mis olid väga iseloomulikud.
Lõpuaja religioossus on Ilmutuse raamatu kohaselt ebajumalateenistus.
Sellel võib olla ükskõik mis nimi, aga selle keskmes pole kolmainu
Jumal ja Tall, vaid see on truudusetu ainukesele ja õigele Jumalale.
Sinna keskmesse tuuakse ükskõik mis muu asi ja heidetakse Kristus välja.
Johannes viidi vaimus kõrbe, kus ta nägi seda hoora, kellest ingel
oli rääkinud.
Miks kõrbesse?
Kõrbes, eraldatuna linna valelikust rütmist, hiilgusest ja lärmist,
paistis hoor kogu oma jubeduses.
Ta ratsutas helkjaspunase metsalise seljas.
Kreekakeelne sõna "kokkinus" viitab ühe sääse kuivanud koorest tehtud
väärtuslikule punasele värvainele.
Vana Testamendi keeles tähendas see sõna ka patust elu, mida
rikkad ja jultunud paleedes elasid.
Metsaline, keda Johannes nägi, oli antikristus - lihaks saanud patt,
inimene, kes on täis jumalatust.
Ta on metsaline, kelle kohta Ilmutuse raamatu ütleb, et merest
tõusis metsaline, kellel oli seitse pead ja kümme sarve, ja sarvedel
kümme krooni ja see oli täis pilkenimesid.
Lõpuaja religioossus, vaimulik hoor, ratsutab antikristuse seljas
nautides selle võimu, selle võimu ära kasutades.
Lõpuaja religioossusel on poliitilist haaret.
Jutt käib väga räigest religiooni kosjakaubast võimuga.
Mida lähemale me jõuame lõpuajale ja mida lähemal on Jeesuse tulek,
viimased ajad, ka vihakausside aeg, seda enam on usk ja poliitika
seotud ja religiooni kasutatakse üha enam poliitika käepikendusena.
Lõpuaja religioossus on materiaalselt rikas.
Naine oli riietatud purpuri ja kullaga.
Ta oli saanud oma osa metsalise rikkustest.
See oli räpane rikkus, hoorusega hangitud rikkus, ostetud rikkus.
Religiooniga on alati palju raha tehtud ja tehakse ka tänapäeval.
Näiteks maailma suurim usuline ühendus - katoliku kirik on üks
maailma rikkamatest.
L. Ron Hubbard, kes rajas saientoloogia, ütles, et kui tahad
saada rikkaks, siis loo religioon.
Lõpuaja religioossus on rikas, ülikülluslik ja hülgab vaesed ja nõrgad.
Hoor oli joobnud Jeesusesse uskujate verest - see on metsik pilt.
Mitte alkoholist, vaid Jeesusesse uskujate verest.
See räägib suurest tagakiusust religiooni nimel.
Antikristus valab palju pühade, Jeesusesse uskujate,
verd religiooni nime all.
Õige usu ettekäändel on sageli ka kristlaste hulgas verd valatud,
kuid kõige hullem on alles ees.
See on huvitav, et kompromissile läinud religioonist on alati saanud
elava usu vastane.
Kõige hullemad ristiusu vastased on alati endised kristlased.
Seal, kus rahvad joobuvad hoora veinist, joobub hoor ise
Jeesusesse uskujate verest.
Usklike tagakiusamine toob lõpuaja religioonile mingisugust rahuldust.
Lõpuaja kirik käib üha enam võimulolijate lõa otsas.
Kui kirik teeb oma osa rahva alistamisel võimulolijatele,
saab ta palgaks lugupeetud seisuse ja ajalikku rikkust.
Tingimuseks on, et kirik ei hakka võimulolijaid patu pärast arvustama.
Millaltahes nii juhtub, ütlevad võimulolijad kirikule ja religioonile,
et võid minna, oled oma töö teinud.
Me oleme suurel kiirusel liikumas sellise kristluse suunas.
Kõikide kirikute ja koguduste kiusatus on alati olnud ja on alati
püüd meeldida rahvale ja pöörata selg Jumalale.
See on alati kiusatus.
Alati on olnud ja on neid kogudusi, kellele on ustavus Piibli sõnale
number üks.
See pole kunagi soositud, mitte üheski ühiskonnas.
See saab alati võimulolijate laituse osaliseks, seda talutakse,
kui rahvas talub religiooni.
Kui rahva arvamus pöördub ristiusu vastu, siis suhtumine kogudustesse
muutub üsna metsikuks.
Suur Baabülon - maa hoorade ja jõleduste ema.
Osad uurijad on näinud sõnade taga Rooma keisrinna Messalina tegevust.
Ta riietus sageli hooraks ja veetis aega ennast müües.
Võrdluspildina võib Baabüloni pidada kogu vale religiooni hälliks.
Paljud religioossetest mõtetest on kandunud katoliku kiriku dogmadesse.
Hiliskristlikud valeõpetused otsivad allikaid Baabüloni religioossusest.
Näiteks vabamüürlased või antropo- soofia või mitmed okultsed ühendused.
Kõigile lõpuaja religioossetele organisatsioonidele, mida tekib nagu
seeni vihmaga, on ühine see, et nad vihkavad Jeesust ja Ta jüngreid.
Selleks tuleb valmis olla.
Kogudust ei oota ajad, mil ta on suures soosingus.
Mida enam kristlased peavad kinni Piiblist ja Piibli väärtustest, seda
kindlamini me jääme üksi selle maailma keskel ja seda tähtsam on
koguduse ühtsus.
VARAAIT
Johannes kirjutab Ilmutuse raamatu 17. peatüki salmides 15 - 18:
"Ja ta ütles mulle: "Veed, mis sa nägid seal, kus hoor istub, on rahvad
ja rahvahulgad ja rahvahõimud ja keeled. Ja need kümme sarve,
mis sa nägid, ja metsaline, need vihkavad hoora ja teevad tema
puupaljaks ja alasti ja söövad tema liha ja põletavad ta ära tulega.
Sest Jumal on neile annud südamesse teha tema nõu järele ja heita ühte
nõusse ning anda oma kuninglik valitsus metsalise kätte, kuni
täituvad Jumala sõnad. Ja naine, keda sa nägid, on suur linn,
kelle käes on valitsus ilmamaa kuningate üle!"
Lõpuaja religioon on paljurahvuslik ja universaalne.
See tundub kõigini jõudvat, kuid sellel pole midagi öelda.
Ta kordab vaid võimulolijate liturgiat ja seda,
mida inimesed tahavad kuulda.
Maailma tingimustest lähtuv religioon saab alati maailma läbi petta.
Mauno on töö teinud, Mauno võib minna.
Kui see tõde paika peab, siis eriti lõpuajal.
Kümme kuningat- kuningriiki tõusevad lõpuks hoora, religioosse juhi ja
tema religioossuse vastu ja hävitavad ta.
Maailmaga lipitsev ristiusk või religioon üldse on alati nagu kinnas,
mis peale kasutamist nurka visatakse.
Kompromissi eest maailmaga maksab alati kristlane.
Kui me kristlasena hakkame tegema kompromisse maailmaga,
oleme kannatajaks alati meie.
Selline kristlus kaotab oma väe ja sisu.
Järgi jääb vaid pettumus ja kibestumine.
VARAAIT
Ilmutuse raamatu 18. peatükis Johannes kirjutab:
"Pärast seda ma nägin teist inglit taevast maha tulevat, ja temal oli
suur meelevald; ja ilmamaa läks valgeks tema auhiilgusest. Ja tema
hüüdis võimsa häälega ning ütles: "Langenud, langenud on suur Baabülon
ja on saanud kurjade vaimude eluasemeks ja kõigi rüvedate vaimude
ulualuseks ja kõigi rüvedate ja vihatud lindude pesapaigaks!
Sest tema hooruskiima viina on joonud kõik rahvad, ja ilmamaa kuningad
on temaga hooranud ja ilmamaa kaupmehed on tema liiast toredusest
rikkaks saanud!""
Kas jutt käib mingist teisest Baabülonist kui 17. peatükis?
Käib ja ei käi ka.
Eelmine peatükk kirjeldab religioosse ja poliitilise Baabüloni
Rooma liitu, uue Rooma, antikristliku riigi liitu.
Siin kirjeldatakse meile majandusliku Baabüloni hävinemine.
See on väga aktuaalne ja väga huvitav.
Majanduslikku, poliitilist ja religioosset Baabüloni on üsna raske
üksteisest eraldada - nii vaheliti on nad Ilmutuse raamatus.
Ingel kuulutas siin Baabüloni vaimse ja moraalse langemise otsust.
Lõpuaja maailma valitseb raha.
Raha ja raha!
Seda iseloomustab vale seks, ahnus, isekus ja uhkus, kuid seda valitseb
lõppude-lõpuks mitte poliitika, vaid raha.
Soome ei liitunud omal ajal EL-iga, kuna see oli poliitiliselt hea,
vaid liitus raha pärast.
Lõpuaega iseloomustab raha ülemvõim.
See on majanduslik hoorus, kus majanduslikud väärtused seatakse
ettepoole kõigest muust.
Me oleme nüüd suure kiirusega liikumas selles suunas,
üha suureneva kiirusega.
Lõpuaja arengus on see üha suurenev kiirus üks võtmesõna.
Üha kiiremini minnakse, üha suureneva kiirusega minnakse selles suunas,
millest Piibel räägib nii religioonis, majanduses kui poliitikas.
Kõik on müüdav, kõiki väärtusi võib osta, kui hinnas kokku leppida.
Raha otsustab, mitte miski muu.
Kahjuks on see väga sageli nii ka kristlaste hulgas.
Siiski küsib Jumal meilt, kas sõltume enam Jumalast või pangakaardist.
Ilmutuse raamatu 18.peatükis, salmides 4-8 öeldakse:
"Ja ma kuulsin teist häält taevast ütlevat: "Minge välja temast, minu
rahvas, et te ei saaks tema pattude osaliseks ja et teid ei tabaks tema
nuhtlused! Sest tema patud on ulatanud taevani ja Jumal on
tuletanud meele tema ülekohtused teod. Makske temale kätte, nõnda
nagu tema on kätte maksnud,ja tasuge temale kahekordselt tema tegusid
mööda; karikasse, mille tema on täis valanud, valage temale kahekordselt;
nii palju kui tema on ülistanud iseennast ja taga ajanud toredust,
niisama palju tehke temale piina ja leina. Sest ta ütleb oma südames:
Ma istun kui kuninganna ega ole lesk ega saa kunagi näha kurvastust!
Sellepärast tulevad ühel päeval tema nuhtlused: surm ja lein ja nälg,
ja ta põletatakse ära tulega, sest vägev on Issand Jumal,
kes on mõistnud kohut tema üle!"
Siin ei manitseta minu arvates minema välja mingist kogudusest,
nagu seda sageli tõlgendatakse.
Baabülon, millest siin räägitakse, on eelkõige majanduslik,
poliitilis-majanduslik, aga ka religioosne võim.
Siin räägitakse eriti majanduslikest sidemetest, mis on seotud lõpuajaga.
Jumal hoiatab lõpuaja kristlasi samastumast majanduslikku kasu ja
inimlikku naudingut otsiva kultuuriga.
Ai!!!
See on karm sõna, kuna meie aeg on läbi põimitud "targa majandusliku
mõtlemisega", mis on puhas isekus ja oma huvide eest seismine.
Ka naudinguga, me ei ela enam tänapäeval rõõmust rõõmuni, vaid
naudingust naudinguni.
See on mõtteviis, kus ei ole vaeseid, haigeid ega kurbi.
Seepärast on põhjust endalt küsida, kas oleme sõltuvad Jumalast või
majanduslikust süsteemist, mis veab meid nagu oinast lõa otsas teatud
koha poole.
Selle lõpuaja maailmakorra poole, kus meilt enam ei küsita,
kas me tahame.
Mis juhib meie elu - kas raha või Issand?
Kas mina olen sõltuv oma pangakaardist või Jumalast?
Kas sul on kogemust, mida tähendab olla sõltuv Jumalast?
Kas sul on kogemust, kuidas Jumal kannab hoolt häda keskel,
kuidas Jumal vastab palvetele, kui pole süüa?
Kuidas Jumal saadab mõne inimese aitama, andma omast isegi täiesti
üleloomulikult - Jumal tahab anda sulle neid kogemusi.
Kui tulevad need ajad mil oleme veel maapeal enne kui Kristus meid üles
võtab ja aeg muutub üha metsikumaks ja me muutume tõesti Jumalast
sõltuvaks.
Elame ajal, kus arvatakse, et pidev kasv on võimalik.
Nüüd on siin ja seal olnud kuulda hääli, mis ütlevad, et see pole
võimalik, kuskil tuleb piir.
Piibel seab meile kasvupiirid.
Hiljemalt Jumala kohus seab piiri isekusele ja omakasupüüdlikkusele
ja uhkusele, mis ka meie aja majanduslikku kultuuri juhib.
Jumal ütleb meile, et parandage meelt.
Ärge mõtelge kõike raha kaudu vaid läbi selle, mida Jumal kirjutab.
Ilmutuse raamatu 18.peatükis alates salmist 9 kirjutatakse:
"Ja teda uluvad taga ja kaebavad ilmamaa kuningad, kes temaga on
hooranud ja toredasti elanud, kui nad näevad tema põlemise suitsu,
hirmu pärast tema piina ees kaugel seistes ning üteldes: "Häda, häda,
Baabülon, sa suur linn,sa vägev linn, sest ühe silmapilguga on su kohus
tulnud!" Ja ilmamaa kaupmehed nutavad ja leinavad tema pärast, sest
keegi ei osta enam nende kaupa: ei kaubaks toodud kulda, ei hõbedat,
ei kalliskive, ei pärle, ei kallist lõuendit, ei purpurit, ei siidi,
ei helkjaspunast riiet,ei mingisugust healõhnalist puud, ei mingisugust
elevandiluust riista ega mingisugust kallimast puust riista, ei vasest,
ei rauast ega marmorkivist riista, ei kaneeli, ei juuksevõiet, ei
suitsutusrohte, ei salvi, ei viirukit, ei viina, ei õli, ei peenikest jahu,
ei nisu, ei veiseid, ei lambaid, ei hobuseid, ei tõldu, ei orje ega
inimhingi! Ja puuvili, mida su hing ihaldas, on su käest ära läinud,
ja kõik, mis lihav ja läikiv, on su käest ära läinud, ja seda sa enam
ei leia! Nende asjade kaupmehed, kes selle linna kaudu rikkaks said,
seisavad kaugel hirmu pärast tema piina ees, nuttes ja leinates, ja
ütlevad: "Häda, häda, sa suur linn, kes olid riietatud kalli lõuendi ja
purpuri ja helkjaspunase riidega ning olid ilustatud kulla ja kalliskivide
ja pärlidega, sest ühe silmapilguga on nii suur rikkus hävitatud!"
Ja kõik tüürimehed ja kõik rannasõidu- laevnikud ja meremehed ja kõik,
kes merel sõidavad, seisid eemal ja kisendasid, kui nad nägid tema
põlemise suitsu, ning ütlesid: "Kes on selle suure linna sarnane?"
Ja nad puistasid põrmu pea peale ja kisendasid nuttes ja leinates ning
ütlesid: "Häda, häda, sa suur linn, kelle varaga on rikkaks saanud kõik,
kelledel oli laevu merel - ühe silmapilguga on ta hävitatud!"
Hetk - meie mõistes tund.
Äkiline häving.
Vastu lõpuaja majanduslikule hävingule,
lõpuaja majanduslikule Baabülonile.
Koos sellega ka poliitilisele ja religioossele Baabülonile.
See häving puudutab ja haavab eriti kolme inimrühma-juhid, võimulolijad,
kuningad, kaupmehed ja ühendusteede eest vastutajad.
Võimukandjad, kaupmehed ja ühendusteede eest vastutajad.
Kõik on seotud Rooma õitsenguga, selle sobitamine meie ajaga
pole eriti raske.
Maailma majandusliku hävingu pärast kurvastajad ei tunne kaasa Baabüloni
linnale, vaid haletsevad ennast ja kaotatud elatustaset.
Kõne all pole vaid üks põlev linn, vaid kogu maailmas leviva lõpuaja
majandusliku kultuuri kokkuvarisemine ühe päevaga.
Selle eelmaitset saime tunda, kui kaksiktornid USA-s kokku varisesid
2001. aasta 11. septembril.
Lõpuajal on tegemist mitmeid kordi suurema katastroofiga.
Tegemist on suure plaaniga nendest sündmustest.
See algab juba enne kui kogudus maa pealt üles võetakse.
See kiireneb lõplikuks peale koguduse ülesvõtmist ja õnneks on Jumal
öelnud, et kui neid päevi ei lühendataks, ei pääseks mitte ükski liha;
aga äravalitute pärast lühendatakse need päevad.
Kui sa tahad toetada TV7 tööd, vaata lisainfot www.tv7.ee
Jumal õnnistagu sind rohkelt!
Tõlge: Ülle Kapanen