VARAAIT
Tere tulemast saatesse "Varaait!"
Kui oled meie paari saadet vaadanud, märkasid, kui palju räägib
Peetrus oma esimeses kirjas kannatusest.
See kiri lausa vahutab kannatusest, igas peatükis ja salmis.
Kannatus on midagi, mille abil peab Jumal meid iseendaga õiges suhtes.
Kannatus on Jumala tööriist, see pole tingimata kuradist.
Jumal kasutab seda, ka koguduse elus.
Koguduse elus kasutab Jumal sageli kannatust, et tekiks mõistmine
ning et meid üksteisele lähemale viia.
Iseendale ja teistele lähedamale viimiseks.
Järelikult see, kuidas me koguduses kannatusse suhtume, on oluline.
Üks asi, mis koguduse ühtsust kergesti lõhub, on uhkus.
Pastorite ja ka koguduseliikmete uhkus.
Ka selle eemaldamiseks kasutab Jumal koguduses kannatust ja katsumusi.
Et ta võiks meie kangust ja uhkust murda.
Seetõttu räägib Peetrus nii palju kannatusest.
Veelkord, tere tulemast saatesse!
Kui sul on Piibel kaasas,
siis võta see välja ja loe kaasa. Tore, et oled meiega.
VARAAIT
Peetrus kirjutab oma 5. kirjas: "Vanemaid teie seas
ma kutsun nüüd üles kui kaasvanem ja Kristuse kannatuste tunnistaja
ning ühtlasi osaline tulevases kirkuses selle ilmumisel:"
Sõna "ühtlasi" liidab selle salmi kokku 4. peatüki 17 salmiga,
mille kohaselt algab Jumala kohus Jumala kojast-templist,preestritest.
Nagu on kirjutatud: "Kohus algab Jumala kojast."
Kui see algab kõigepealt meist, siis mis saab neist,
kes pole evangeeliumile kuulekad?
Kui õige pääseb üle noatera, siis mis saab paganatest?
Meeleparandus peaks ka kristlikus koguduses algama pastoritest,
keda Piibel kutsub vanematest.
Kes need vanemad olid?
Vanadus ja tarkus käisid muistsete rahavste arvates järgi käsikäes.
Riik ja rahvas usaldati vanadele, kes oma vanuse ja tarkuse poolest
olid auväärses staatuses.
Juudi ühiskonnas olid vanemad riigi juhid, kui kuningas välja jätta.
Jeesuse ajal olid vanemad väga mõjukas grupp, kes kuulus
sellisesse nõukogusse nagu Sanhedrin, mis oli juutide kohus.
Kõik selle nõukogu liikmed olid "vanemad".
UT vanemate praktika tuleneb juudi kultuurist.
Sõnu "presbyteros" ehk vanem või "episkopos" ehk kaitsja, juht,
kasutati 1.saj koguduse vanemate kohta.
Nad olid nii vanuse kui ka vaimuliku kogemuse poolest koguduse juhid.
Nad olid teistest küpsemad.
Need vanemad vastutasid koguduse juhtimise eest.
VARAAIT
Apostlid panid igasse rajatud UT kogudusse kogudusevanemad.
Jeruusalemmas olid lisaks apostlitele vanemad,
Pauluski, kui ta rajas kogudusi, asetas sinna Püha Vaimu
juhtimisel ametisse kogudusevanemad.
Vanemate ülesanded UT-s on järgmised:
kohaliku koguduse juhtimine, koguduse esindamine,
koguduse õpetamine, isiklik hingehoid,
koguduse jälgimine, personaalsete arengute-vajaduste jälgimine,
haigete eest palvetamine jne.
Sellised olid vanema ülesanded.
1 Ti 3. peatüki kohaselt pidi kogudusevanem olema ühenaisemees,
kained, tasased, stabiilsed, külalislahked, head õpetajad,
ennast talitsevad ning oma peret hästi juhtivad.
Nad ei tohtinud olla noored usklikud, et nad ei muutuks uhkeks
ning neil pidi olema ka sekulaarses ühiskonnas hea maine.
Vanemad pandi ametisse käte pealepanemise ja õnnistamise kaudu.
Kuigi koguduse juhi amet on aja jooksul võtnud erinevaid vorme,
siis samu tingimusi tuleks silmas pidada ka tänapäeva koguduses.
Peetrus mainis, et ta oli ise kogudusevanem,
nii et ta teadis, millest ta rääkis.
Kristuse kannatuste tunnistamise mainimine viitab jälle kannatusele.
Peetrus nägi Kristust kannatamas ning teadis,
et ka tema peab kannatama, sest teenija pole isandast erinev.
Samamoodi nagu Peetrus osales Kristuse kannatuses,
saab ka iga koguduse vanem seda maitsta.
See on pigem reegel kui erand ja seetõttu ei tasu imestada,
et koguduses on inimestel ka raskusi ja probleeme,
erimeelsusi.
Jumal tahab, et vanemad võtaksid vastutuse, vastutades koguduse eest.
VARAAIT
Peetrus õhutab koguduse juhte nõnda:
"hoidke teile hoida antud Jumala karja, mitte sunni pärast,
vaid vabatahtlikult Jumala meele järgi,
mitte häbiväärses kasuahnuses, vaid andunult,
mitte nagu isandad liisuosa üle, vaid olles karjale eeskujuks."
Peetrus hoiatab vanemaid kolme klassikalise patu eest:
Mujal Piiblis mainitakse lihahimu, silmahimu ja elukõrkust.
Need kolm pattu on seotud koguduse juhtide tüüpiliste pattudega.
Peetrus hoiatab meid laiskuse eest.
Vaimulikus töös on vahest kiusatus leppida vähesega,
saada minimaalsega hakkama.
See on iga jumalariigi sulase kiusatus.
Vanema ülesanne on teha tööd ka siis, kui keegi seda teha ei taha.
Kuid selle motiiviks ei tohiks olla inimeste arvamuse järgi käimine,
vaid Jumala tahte täitmine.
Teine asi, mille eest Paulus hoiatab,
on see, et vanemad ei otsiks isiklikku kasu.
Kogudusetöö eeldab visiooni ja tahet seda tööd teha, mitte mõtet:
"Mis see mulle kasu toob? Mida ma saan?"
Timoteose kohaselt on raha-armastus kõige kurja juur.
Kahjuks pole kristluse ajalugu ilma selliste näideteta,
mille puhul juhil on läinud koguduse ja enda raha segamini.
Kolmas asi, mille eest Peetrus hoiatab, on võimujanu.
"mitte nagu isandad liisuosa üle," viitab Peetrus võimu kasutusele,
mil koguduseliikmed on käsutäitjad, kes teostavad juhi plaani ja
tõstavad seeläbi tema eneseväärikust.
Koguduse vanem ei tohiks omada suhtumist:"Ärge tehke mu tegude,
vaid sõnade järgi." Ei!
Vaid ta peab näitama oma eluga eeskuju kellestki,
kes elab Kristuse lähedal.
1 Peetruse 5:4:"Ning siis kui Ülemkarjane saab avalikuks,
võite te võtta vastu kirkuse närtsimatu pärja."
Peetrus viitab lühidalt Kristuse tagasitulemisele.
Jeesus on Ülemkarjane, vanemad karjased, kes vastutavad Ta ees.
Stefanose kroon oli kuldne või roheline pärg,
mis anti kas olümpiavõitjatele või sõjakangelastele.
Pärg oli märk tunnustusest erakordselt suure saavutuse eest.
Vanemad saavad oma krooni Jeesuse käest.
Ilmutuse raamat räägib, kuidas vanemad viskavad regulaarselt
oma kroonid selle ette, kes istub aujärjel.
Kuid erinevalt sportlaste pärgadest, ei kõdune need igavesed pärjad.
Need kroonid ja nendega kaasnev tunnustus Jumalalt.
Kui Jeesus tuleb, saab iga Tema kuningriigi töötegija palga,
ütleb Piibel.
Mis on selleks palgaks? Raha igatahes mitte.
See on kindlasti see, et Jumal märkab meid ja kiidab meid:
"Hästi tehtud, sa tubli ja ustav sulane."
See on parim asi, mis inimene võib oma elus kuulda.
5. salmis kirjutab Peetrus: "Nõndasamuti teie, nooremad,
alistuge vanematele."
Peetrus jätkab koguduse toimimise teemat.
Kui ta varem pöördus koguduse vanemate poole,
siis nüüd räägib ta kõigile teistele, kes pole vanemad.
Ta õhutab koguduseliikmeid alandlikkusele vanemate suhtes.
Vanemad on autoriteedid nooremate suhtes.
See teema pole üldse popp tänapäeval.
Ei tohi öelda, et koguduses on autoriteedid,
kuna kogudus on ju niikuinii vabatahtlike grupp jne.
Kuid Jumal on seadnud kogudusse oma korra.
Korra, mis näeb ette, et pastorid naudivad koguduse usaldust
ning lugupidamist. Vähemalt see peaks olema nii.
Nooremate all viidatakse nii kõigile teistele koguduseliikmetele ning
ka noortele, kel on suur kiusatus mässata autoriteetide vastu.
Ja selline mässumeel on iga inimese loomuses.
Eriti meil, soomlastel, on selles osas eriline foobia.
Kui kedagi kutsutakse juhiks, siis me ütleme:
"Ah, see pole mingi juht, ta lihtsalt teeb neid ülesandeid."
Seetõttu tahan sinult küsida: kes on sinu vaimulik autoriteet?
Kas sul on vaimulik autoriteet?
See on keegi, kellelt saad vaimulikku toitu ja kellega
sa võrdled vaateid, mõtteid ja arvamusi.
Keegi, kelle vaimne elu mõjutab sinu elu.
Milline on teie vahekord? Kuidas on tema alluvuses olla?
Kas kaugel, nii et temast ei pea välja tegema,
või on ta lähedal, koguni nii lähedal, et vahest võib olla valus?
Milline on sinu praktiline alluvussuhe?
Kas sa kuulad teda ainult siis, kui see sulle sobib?
Või kuulad sa teda selle mõttega, et Jumal on ta sinu üle asetanud?
Teda austades?
Tänapäeval on juhi austamise teemal palju väärastunud pilte,
kuna elame ajas, mil õigeid asju väänatakse.
Nii ka koguduse vanema autoriteet kannatab inflatsiooni all.
Kuid sellepärast Piibel ei muutu.
Üks küsimus on see:millal peaks vaimulikule autoriteedile kuuletuma
ning millal mitte?
Siis ei pea olema kuulekas, kui autoriteet õhutab tegema midagi,
mis läheb Piibli õpetuse vastu.
Kuid kui õhutus on Piibli mudelile vastav, tuleks meil seda järgida.
Peetrus jätkab 5. salmis:
"Nõndasamuti teie, nooremad, alistuge vanematele. Aga te kõik rüütage
end alandlikkusega üksteise vastu, sest "Jumal paneb suurelistele
vastu, aga alandlikele annab armu".
Peetrus kasutab riietumise allegooriat.
Nii, nagu riietutakse riietesse, tuleks riietuda alandlikkusesse
ja omavahelisse austusesse.
Kogu Jumala armumajandus või Tema kuningriik rajaneb
alandlikkusele Jumala ees.
Seetõttu peaks alandlikkus olema koguduseliikmete suhetes keskne.
Uhke süda jääb Jumala armust ilma, kuid alandlik võtab selle vastu.
Inimlik uhkus hävitab efektiivselt ja kiiresti koguduse osadust,
omavaheline alandlikkus jällegi tugevdab ja ehitab seda.
On märkimisväärne, kuidas vaimne uhkus ja uhkus üleüldse
poeb erinevate vaimsete maskide taha.
Näiteks õiguse tagaajamine, 100 % õige õpetus,
õigluse nõudmine või Jumala antud vaimulike andide üle uhkustamine.
Ja nii edasi.
Millise maski taha poeb sinu uhkus?
Kuidas mõjutab see maskeerunud uhkus su usuõdesid ja -vendi?
Meie maskid moondavad meie suhteid koguduseliikmetega.
Kui oleme hirmus pühad ja hirmus pidulikud,
kuid siis vaatab su sõber, et elu polegi selline,
siis kannatavad suhted, ta kannatab.
See mõjub ka alandlikkusele.
Peetrus õhutab meid alanduma Jumala vägeva käe alla,
kes ülendab meid omal ajal.
See on huvitav.
Sest elame ajas, kus öeldakse, et kes muu tõstab koera saba,
kui mitte koer ise.
Kuid Piibel ütleb, et ära ülenda või rõhuta ennast ise,
ära tõsta ise end esile.
Kui Jumal paneb vastu ülbetele,
siis on põhjust Tema ees alanduda,
et pääseksime viimse kohtupäeva alandusest ja häbist.
Parem oodata Jumala juhtimist ning teha seda, mida Jumal õhutab tegema,
jättes asi Tema kätte, mitte aga nõuda, et mind tuleb kasutada.
Selles ajas on kristlase tee alanduse kool kannatuste keskel.
See, kui Peetrus ütleb, et Jumal ülendab meid omal ajal,
ta tegelikult viitab pühade ülestõusmisele.
Mitte sellele, et koguduses "tähtsusetus ametis" olevast
inimesest saab ajapikku koguduse juht.
Me ei räägi sellest.
Vaid ülestõusmisest, mis ootab kunagi meid kõiki.
Ükskord tõstetakse meid taeva kirkusesse.
Peetrus lisab sellesse aega alandumise,
igavikku aga kirkuse.
Paljudel on raske Jumala ees alanduda.
Oleme loomult nagu märjad seebid: mida rohkem Jumal meid pigistab,
seda kergemini lendame Tema käest minema, kuna oleme nii uhked.
Peetrus jätkab 7. salmis:
"heitke kõik oma mure tema peale, sest tema peab hoolt teie eest!
See salm on üks tervik eelmiste salmidega,
kus räägitakse kannatusest ning
kogduseliikmete omavahelisest alandlikkusest.
Algtekst ei alusta isegi mitte uue lausega, vaid on komadega eraldatud.
Selle peatüki tuum pole selles, kuidas vabaneda muredest,
vaid selles, kuidas võiksin mõelda rohkem teiste peale.
Kuidas võiksin oma kasust, varandusest, mainest, õnnelikkusest-
oma kõigest pääseda?
Mõni küsib:"Kuid kui asetan teised esimeseks,
kes siis minu eest hoolitseb?"
"Kui hoolitsen teiste eest, kes siis minu eest hoolitseb?"
Jumal vastab: "Mina hoolitsen su eest."
"Hoolitsen su vajaduste, majandusliku olukorra,
inimsuhete ja kõige eest.
Veereta oma tööd Minu peale."
Kõige rahutuse Tema peale veeretamine on võti alandlikkuseni.
Vabanemine omakasu ja oma elu üle jätkuvast mõtlemisest
vabastab meid mõtlema teiste peale.
Salmis 8 ja 9 kirjutab Peetrus:
"Olge kained, valvake! Teie süüdistaja, kurat, käib ringi nagu möirgav lõvi,
otsides, keda neelata. Tema vastu seiske kindlalt usus,
teades, et neidsamu kannatusi
on pandud kogema kogu kristlaskond maailmas."
See on väga lohutav salm.
Peetrus õhutab meid vaimsele kainusele ja ärkvel olemisele.
Sellise oleku vastandiks on vaimne tuimus ja joomarlus,
olukord, kus õige ja vale lähevad sassi.
Kurat, kelle nimi on süüdistaja, Diabolos, valetaja, laimaja.
Heebreakeelne vaste on saatan.
Peetrus võrldeb kuradit möirgava lõviga, kes otsib saaki.
Ta on metsik murdja, kes ohvri peale ei halasta.
Kurat on halastamatu koletis, kristlase vaenlane,
kes tahab meile ainult halba, ja siis veel rohkem halba.
Ta võib maskeeruda ning lubada head, kuid tegelikkuses tahab ta kurja.
Kurat võib patu kaudu kristlast kahjustada.
Sellepärast püüab kurat kannatust kristlase elus kasutada,
et muuta teda kibestunuks, mis sest et Jumal kasutab kannatust.
Kurat saadab meile halbud mõtteid, saadab kiuslikke inimesi,
väsimust jne, et me langeks ja teeks pattu.
Kuradil on oma tugivõrgustik maailma ja meie lihaga.
Kuid me võime talle usus tugevalt vastu seista.
Peetrus ei kirjelda täpselt, kuidas see vastu seismine käib,
kuid see peab olema seotud Jeesuse ristil tehtud lunastustööga,
kus Ta võttis kuradilt ära süüdistuse relvad.
Parim kommentaar sellele on Pauluse kiri efeslastele 6:12-18.
Võime võidelda kuradi vastu tõega, õigsusega, innukusega, usuga,
Jumala Sõna ehk Piibliga ning palvega.
Need on meie võitluse relvad.
Väga tundlikult ütleb Peetrus meile oma kirja lõpus,
et samasugused kiusatused ja katsumused tabavad ka teie usuvendi.
Vale, mida kurat sageli inimesele räägib, on:
"Oled ainuke inimene sellises olukorras!
Oled ainuke, kes on nii sügavale langenud!"
Oled ainuke, kellele Jumal ei anna patte andeks!
Oled ainuke, kes on nii end sellisesse jamasse viinud,
et isegi Jumal ei saa sind siit päästa!"
Kõigepealt püüab vaenlane saada sind usust taganema ning
siis tahab, et sa enam ei usuks Jumala armastusse ja jääksid välja.
Ta kasutab samu meetodeid kõigi usklike peal,
kõigi usklike peal.
Veidi erinevas kuues, kuid samad meetodid.
Neid kasutab ta siis, kui oleme väsinud ja hooletud.
Või kui elus on vastuolulised ajad, siis tahab ta panna meid
Jumalat süüdistama, selle asemel, et usaldaksime Teda.
Parim kaitse vaenlase rünnaku vastu on puhas südametunnistus ning
hea vahekord, puhas vahekord Jumalaga.
Et me ei lase valesid asju enda ja Jumala vahel püsida.
Kohe, kui näeme, et oleme eksinud mõtte, sõna või teoga,
peaksime minema Tema ette ja tunnistama selle üles ja
võtame Jeesuse kaudu usus vastu andestuse.
Jumal on meie kaitsja.
Ta on võitnud vaenlase.
Jeesusega koos saame ka meie olla võitjad.
Palvetame koos.
Aitäh, Jeesus, et sa oled purustanud, nagu Piibel ütleb,
mao pea, saatana pea.
Sa oled saanud võidu kogu vaenlase väe üle.
Täname sind, et oled võtnud vaenlaselt õiguse hoida meid vangis.
Aitäh, et Jeesuse lepitustöö vabastab meid nendest süüdistustest,
millega vaenlane meid süüdistab.
Aitäh, Jeesus, et saame usu läbi patud andeks tänu Su lepitustööle.
Aitäh, et sa oled vaenlase võitnud ning meie saame olla vabad!
Varja ja kaitse meid, aitäh, et Sa teed seda!
Jeesuse nimel, aamen.
Aitäh jälle kaasas olemast.
Kui tahad saadet toetada, helista ekraanil oleval numbril.
Niimoodi saad toetada saate tootmist.
Tore, et olid meiega.
Jätkame jälle kahe nädala pärast uute teemadega.
Kuid enne seda soovin sulle metsikult õnnistusi!
Nägemist!
Tõlge: Lemme-Getter Bogatkin