VARAAIT
Tere tulemast "Varaaita"!
Me jätkame täna õpetussarja 1. Peetruse kirjast,
pealkirja "Vastuvoolu" all.
Me oleme rääkinud sellest, kuidas kristlane on nagu kala,
kes ujub vastuvoolu, ülajooksule, kus me oleme sündinud.
Täna räägime me juurtest, taustadest.
Ka tänapäeval on inimesed väga huvitatud juurtest.
Nii üks kui teine istuvad ööd ja päevad riigiarhiivis, et
välja selgitada oma sugupuud. Kuhu sugupuu viib?
Kas sealt leidub äkki rootsi verd või vene verd või saksa verd?
Kust ühed või teised jooned on tulnud meie suguvõssa?
Juured pakuvad huvi. Ka kristlikul kogudusel on juured,
mis viivad palju kaugemale, kui meist ühegi suguvõsa juured.
Kuna kristlik kogudus ja iga kristlane on taevalikku päritolu.
Me oleme sündinud taevas, meie juured on taevas.
Meie juured on ka Vanas Testamendis. Meie esiisa oli Aabraham.
Meie esiisad olid prohvetid ja kuningad ja lambakarjused ja
kõik need Jumala inimesed, kes uskusid Jumalasse.
Kui me usume Jeesusesse, siis me märkame, et me oleme
väga kõrget päritolu.
Peetrus võrdleb kristlast kiviga, millel on koht
suures ehitises. See on seotud juurtega tutvumisega,
vundamendiga tutvumisega.
Aga erinevalt tavalistest kividest on kristlane elav kivi
ja ka see ehitis on elav ehitis.
Kui me räägime kogudusest, siis me räägime sellisest asjast, mis on
pärit algselt taevast. Mis on rajatud prohvetite ja
kuningate usule Vanas Testamendis ja mis selles ajas moodustab hoone,
kus me igaüks võime olla kivid.
Läheme lähemalt teema juurde. Tere tulemast "Varaaita"!
Tore, et oled vaatamas. Kui sul on Piibel lähedal, võta ja jälgi sealt.
VARAAIT
Esimese kirja teises peatükis kasutab Peetrus võrdlust kivist.
Ta võtab sellise huvitava, natuke isegi naljaka pildi elavast kivist,
mille juurde tuleb teisi kive ja see elav kivi muudab need teised,
surnud kivid elavateks kivideks. See on vahva ja paljuütlev pilt.
Peetrus kirjutab alates 4. salmist:
"Tulles tema, elava kivi juurde, kes küll inimeste poolt on
tunnistatud kõlbmatuks, ent Jumala silmis on valitud ja hinnaline,
laske ka endid ehitada elavate kividena vaimulikuks kojaks. Saage
pühaks preesterkonnaks, kes toob vaimulikke ohvreid, mis on Jumalale
meelepärased Jeesuse Kristuse kaudu.
Seepärast seisabki Pühakirjas: "Ennäe, ma panen Siionisse kivi,
valitud, hinnalise nurgakivi, ja see, kes usub temasse,
ei jää iial häbisse."
Teile siis, kes te usute, on see au, uskmatuile aga "kivi, mille
ehitajad tunnistasid kõlbmatuks, ning just see on saanud nurgakiviks",
ning "komistuskiviks" ja "pahandus- kaljuks". Uskmatud komistavad,
sest nad on sõnale allumatud ja selleks nad ongi määratud."
Jeesus on see elav kivi. Vana Testament viitab kivist rääkides
Jeesusele ja seda kinnitatakse Uuest Testamendis.
Jumal kutsub iga inimest selle elava kivi, Jeesuse Kristuse, juurde.
Ühenduses Temaga saame ka meie, loomu poolest surnud, elavateks
kivideks. See pilt elavast kivist tuleb otseselt Vanast Testamendist.
Näiteks Jeruusalemma templikivid. Need olid surnud, liikumatud kivid.
Kord tuleb elav kivi, mille suhtes peaks seisukoha võtma.
Elav kivi, mis ei jäta kedagi külmaks. Mis esitaks igaühele
väljakutse, mis muudaks igaüht. Kivi, milles on vägi muuta.
Peetrus viitab siin Jesaja raamatule ja Laulude raamatule.
Nende Piiblitekstide kohaselt Siionisse, Jumala valitud rahva
keskele asetatakse kord läbiproovitud kivi, vundamendikivi,
kallis nurgakivi.
Kes sellesse usub, see ei kõigu.
Jeesus sobitab neid Jesaja raamatu ja psalmide tekste iseendale.
Ta ütleb, et Tema on see Siionisse asetatud vundamendi- ja nurgakivi.
Jeesus kasutab seda Matteuse evangeeliumis kahes tähenduses.
Nurgakivi all mõeldi üht maja neljast põhikivist, mille najale
see ehitis oli ehitatud.
Sageli jäeti nurgakivi osaliselt väljapoole seina nii,
et möödaminejad võisid ükskõik millal selle otsa komistada või
lüüa jala ära.
Kui Jeesus räägib nurgakivist, siis ta mõtles nelja kivi,
mille peale ehitis toetus.
Aga siis kui Ta räägib tipukivist, kus oli seesama sõna,
selle all mõeldi, võlvkaarega ehitise või käigu keskmist kivi,
millele toetusid kõik teised kivid.
Selle otsa ei komista, aga see võib kukkuda peale ja purustada.
Igaüks komistab oma elus mingil etapil Jeesusele.
Igaühele saab Jeesus mingil ajal probleemiks.
Ja kui tema otsa on komistatud, mõned inimesed usuvad temasse
ja sellest komistusest saab päästmine.
Aga neile, kes ei usu, kes ei toetu Temale, neile on Temas
kohtunik, kes mõistab neid hukatusse.
Sellel tünnil on selline väljaulatuv osa, mille otsa ma olen
sageli komistanud.
Jeesus kasutas nurgakivist sellist mõtet, et nurgakivi on selline,
mille otsa komistatakse maja nurgas, aga see võib olla ka tipukivi.
Kui me komistame Jeesusele ja tõuseme ning saame päästetud,
saab see meile õnnistuseks.
Kui me aga tõrjume Jeesuse, siis meiega juhtub nagu tipukiviga,
mis võib kaela kukkuda.
Kuna Jeesus mõistab hukka inimese patu ja patususe, siis
paljud mõtlevad, et Temast on parem eemale hoida.
Solvuvad Tema peale.
Jeesus ütleb ja Peetrus ütleb, et tulge Tema juurde.
Võib-olla, et siin on taustal ka see mõte, et Vanas Testamendis
ainult preestrid tohtisid Jumalale läheneda.
Aga nüüd tohivad kõik tulla, kes iganes tahab.
Igaüks komistab Jeesusele, kuid võib pääseda.
Meid kutsutakse Jeesuse juurde ja sellest kutsest ei pea
sugugi kõik kinni kuna nende jaoks on Jeesus lollus ja solvang.
Jumala väärtushinnangute järgi on Jeesuse juurde tulemine
kõige kallim ja kõige tähtsam asi.
Seal öeldi see mõte, et me saame kivideks kui me tuleme
elava kivi juurde.
Meist endist saavad elavad kivid.
Jeesus teeb meid elavaks.
Paljud inimesed on tunnistanud ka tänapäeval, et varem
ma ei saanud midagi aru vaimulikest asjadest, ma ei saanud midagi aru
Jeesusest, aga siis oli mu elus raske olukord ja ma komistasin
nende asjade otsa, ma komistasin Jeesuse otsa ja Jeesus
tegi mind elavaks.
Mul on täiesti uus elu.
Kui inimesel pole elu, mille leiab vaid koos Jeesusega,
siis on iga inimene surnud.
Kui inimene tuleb Jeesuse juurde saab temast elav kivi
ja meid, elavaid kive manitsetakse üles ehituma ehitiseks, templiks,
vaimulikuks ehitiseks.
On võimatu olla samal ajal kivina templis ja seal teeniva
pastorina nagu Peetrusel on siin mõlemad pildid.
Tuleb loobuda jäikadest võrdluspiltidest.
Jutt käib vaimulikust templist, mitte materiaalsest.
Selles koguduse templis on iga kristlane elav kivi,
mis saab elu Kristusest ja asetub templi ehitises oma kohale.
Erinevalt Jeruusalemma templi preestritest, kes ohverdasid
surnud loomi Jumalale, koguduse pastorid ehk iga kristlane,
iga elav kivi ohverdab elavaid ohvreid, iseennast, Jumalale.
Jeesuse kaudu on meie ohver kõlbulik Jumalale.
Peetrusel on siin mitu tohutusuurt asja, lühidalt öeldes.
Kuna kogudus koosneb elavatest kividest, on seda võimatu
anda inimese kätte.
Tore pilt on see, et meil on lihtne ehitada sein surnud kividest
ja öelda, et siin see on, küll on kena.
Aga kui ehitada elavatest kividest, siis kui ühe saame paigale, siis
teine tuleb välja ja siis kui saab selle kohale, tuleb teine välja.
Seda ei saa kunagi teha inimene. Jumal ehitab Püha Vaimu kaudu
seda templit, kus me tohime olla elavate kividena.
Siis Peetrus võtab uue pildi.
Teise peatüki 9. salmis ta kirjutab:
"Teie aga olete "valitud sugu, kuninglik preesterkond, püha rahvas,
omandrahvas, et te kuulutaksite tema aulisi tegusid",
kes teid on kutsunud pimedusest oma imelise valguse juurde,"
Vanas Testamendis Moosesele antud tõotuse kohaselt oli juudi rahvas
eriseisuses kõikide teiste rahvaste hulgas.
See oli omandrahvas, mis oli võetud Jumala nimele ja mis oli
erilise hoole all.
Juudi rahvas oli see "valitud sugu", mille Jumal valis vahendajaks
teiste rahvaste keskel.
Jumal oleks võinud valida ka teisiti, aga ei valinud.
Valik sündis armust, mitte vastavalt teenetele.
Iisraeli rahvas oli vahendajarahvas, kuninglik preesterkond, et
kuulutada Jumala aulisi tegusid selles maailmas.
Selle ülesanne oleks olnud rääkida Jumalast ja Tema seadustest
teistele rahvastele.
See oleks olnud püha rahvas ja selle elus oleks pidanud näha olema
Jumala pühadus ja arm täiesti erilisel moel.
Aga juudid tõmbasid aknad kinni ja uksed krampi ja ütlesid,
et Jumala annid ei kuulu teistele, ei paganatele ega koertele.
Seepärast Jumal võttis selle eriseisuse ja erilise ülesande ära
Iisraeli rahvalt ja andis selle teisele rahvale ja see teine rahvas
on kristlik kogudus.
Kõik seda, mida Vanas Testamendis kohaldati Iisraeli rahvale,
võime kohaldada Uues Testamendis kogudusele.
Jumal on Isa ja Jeesuse kaudu Teda usaldavad on Tema lapsed,
Jumala pere.
Kristlik kogudus on nüüd Jumala omandrahvas, valitud sugu,
kuninglik preesterkond, püha rahvas.
Ehkki Jumal ei ole lõplikult hüljanud Iisraeli rahvast, on
koguduse ülesanne olla praegusel ajal vahendajarahvana
Jumala ja inimeste vahel.
Koguduse ülesanne on rääkida, mida Jumal on teinud, kuidas Temaga
ühendusse pääseda, mida Jumal ootab meilt meie elus.
Koguduse ülesanne on rääkida evangeeliumist.
Jumal kutsus kristlikku kogudust pimedusest, mittemillestki
oma valgusesse ja andis sellele vahendaja ülesande ja
seepärast on nüüd iga kristlane preester, vahendaja inimeste ja
Jumala vahel.
Iga kristlase ülesanne on rääkida evangeeliumist teistele inimestele,
palvetada teiste eest ja kuulutada pattude andeksandmist Jeesuse nimes.
Iga kristlane on elav kivi.
Iga kristlane on preester, kelle ülesanne on aidata teisi
Jumala juurde, aidata sellesse ühisesse templiehitusse,
mida kustutakse kristlikuks koguduseks.
10. salmis öeldakse:
"teie, kes muiste olite "mitterahvas", aga nüüd olete
Jumala rahvas; kes "ei olnud armu saanud",
aga nüüd olete armu saanud!"
See on minu arvates üks rõõmsamaid kohti Uues Testamendis.
Mind ennast innustab mõte, et Jumal sünnitas Jeesusesse uskuvatest
inimestest täiesti uue rahva, uue hõimu, uue soo,
keda ei tunta selle järgi, et nad kuuluvad teatud etnilisse rühma.
Jumal sünnitas Jeesusesse uskujatest koguduse, kuhu kuulub nii juute
kui ka paganaid.
Selles koguduses pole meest ega naist, sinna kuulub nii mehi kui
naisi, nii juute kui kreeklasi.
Eristavaks selle uue rahva puhul ei ole see, et nad on valged või
mustad, kollased või punased, pikad või lühikesed, paksud või peenikesed,
räägivad seda või teist keelt. Neid ei ühenda see, millisesse
etnilisse gruppi nad kuuluvad.
Iseloomulik selle uue rahva juures, koguduses on see, et nad on
armu saanud rahvas, et nad on saanud andeks oma patud.
See ühendab neid.
Kui sa usud Jeesusesse, siis sa oled elav kivi.
Sa kuulud püha rahva hulka, kuninglikku preesterkonda ja
sa võid ise, elava kivina kutsuda teisi inimesi sellesse ehitisse ja
olla vahendajana Jumala ja inimeste vahel.
See on meie kõige sügavam kutsumus.
VARAAIT
Kuigi me jätkame Peetruse kirjaga, teen ma siinkohal väikese hüppe.
Natuke vägivalda teksti kallal. Sama konteksti juurde on hea võtta
paar peatükki edasi, Peetruse kirja neljandast peatükist, osa,
milles käsitletakse rohkem seda, mis see on -
see kristlasena elamine, see kalana vastuvoolu ujumine
koos teiste kaladega ülajooksu poole.
Peetrus kirjutab 4. peatüki salmides 7 - 9:
"Aga kõigi asjade lõpp on lähedal! Olge siis mõistlikud ja kained
palveiks!
Kõigepealt olgu teie armastus südamlik üksteise vastu, sest
"armastus katab pattude hulga".
Olge külalislahked üksteise vastu ilma nurisemata."
Peetrus ütleb, et kõige lõpp on lähedal.
Ta ootas Kristust omal ajal. See motiveeris teda puhtaks teekonnaks.
Kõige lõpp, koguduse aja lõpp, aeg enne Jeesuse tulekut
on läbi saamas.
Jeesus tuleb üsna varsti.
Tema tulek on praegu veel lähemal, kui see oli Peetruse ajal
ja see peaks motiveerima ka meid mõistlikuks ja kaineks palveks.
See peaks motiveerima meie omavahelist kristlikku armastust,
andestust ja külalislahkust.
Aga üllatav küll, kristlikus koguduses ei ole
paistnud Jeesuse tuleku palav ootus omavahelise armastusena.
Väga palju on tekkinud tuliseid vaidlusi justnimelt selle üle,
millal Jeesus tuleb tagasi.
See on ka oma hõõguv isekus, iseenda eest hoolitsemine
ja punkritesse varjumine jne.
Jeesuse tulek on rõõmus sündmus ja see peaks meid julgustama
üha sügavamale armastusele üksteise vastu.
Koos me liigume puhta vee poole.
VARAAIT
See majapidaja mõiste on väga huvitav Piiblis.
Üldiselt olid majapidajad usaldusväärsed orjad.
Vahel ka vabad mehed või vabastatud orjad.
Majapidaja ülesanne oli usalduslik ja sageli suur uhkuse
ja kadeduse põhjustaja.
Majapidajale usaldati üldiselt kogu omand.
Ta tegutses isanda esindajana.
Ta oli isanda ees vastutav kõige eest, mis majas oli.
Ta võis esindada ka pere alaealisi pärijaid ja majapidaja
ülesannete hulka kuulus ka majapidamise eest hoolitsemine ja
selle kõrval ka toiduainete ja üles- annete jagamine teistele orjadele.
Sageli tegutses sama isik ka isanda, teiste orjade ja oma laste õpetajana.
Piiblis mainitakse mitmeid majapidajaid.
Näiteks Vanas Testamendis Aabrahami ajal Elieseri nimeline Damaskuse
mees tegutses Aabrahami majapidaja- orjana.
Joosep oli alguses Potifari maja- pidaja ja siis vaarao majapidajana
või majapidaja-orjana.
Kuusas, kelle naine osales Uues Testamendis jüngrite hooldamisel,
tegutses Heroodese majapidajana, ilmselt vaba mehena.
Juudas Iskariot tegutses Jeesuse ja jüngrite majapidajana.
Ka Aadam ja Eeva said omal ajal Jumalalt majapidaja ülesande.
Mooses tegutses Jumala majapidajana kogu Ta majas.
Ta oli vastutav Jumala käsumajanduse eest.
Jumala päästeplaani esitletakse Piiblis Jumala majapidamisena.
Näiteks ka Paulus, Apollos ja Peetrus olid Jumala majapidajad,
Esimene kiri korintlastele, 4.peatükk.
Ka koguduse vanemad ja karjased olid algkoguduses Jumala
armumajanduse majapidajad. Seal mainitakse paljusid inimesi,
kellele laiendatakse seda majapidaja mõistet.
Majapidaja oli majapidamise eest vastutaja ja õpetaja, hoolitses kogu
maja eest ja oli vastutav isanda ees, aga muidu sai kasutada
kogu isanda võimu.
Uues Testamendis öeldakse, et kristlane on Jumala templi
majapidaja-ori ehk majapidaja vaba mehena.
Neljandas peatükis salmides 10 ja 11 öeldakse:
"Teenigu igaüks teisi selle andega, mille ta on saanud,
nagu Jumala mitmesuguse armu head majapidajad.
Kui keegi räägib, siis ta rääkigu nagu Jumala sõnul,
kui keegi teenib, siis teenigu nagu selle jõuga, mille Jumal annab,
nõnda et Jumal saaks kõigiti austust Jeesuse Kristuse kaudu,
kelle päralt on kirkus ja võimus igavesest ajast igavesti! Aamen."
Selles Peetruse kirjas kutsutakse igat usklikku Jumala armu
majapidajaks. Ka Jeesuse võrdlus talentidest viitab sellele,
Matteuse 25.
Meil pole vaja teenida oma isandat nende talentidega,
mida me pole saanud.
Me tohime teenida selle kutsumuse ja nende armuandidega,
mis kellelgi on.
Armuand tähendab siin ennekõike kutsumust ja teenimisandi.
Jumala majapidamises pole ainult üks töö, see on mitmekülgne,
see on hea maja pidamine. Selles võib õppida
kõigist Piibli majapidajatest.
Apostel Paulus tõstab majapidaja kõige tähtsamaks omaduseks
ühte asja, ükskõik kelle majapidajad või millal või kustahes me oleme,
on kõige tähtsam üks asi.
Kõige tähtsam joon, kõige tähtsam asi, mida tuleb arvesse võtta
on ustavus.
Seda nõutakse majapidajalt enne kõike, et neid peetaks ustavaiks.
Kui Peetrus ütles, et rääkigu see, kes räägib või õpetagu see,
kes õpetab ja rääkigu nagu Jumala sõnu.
Viidates sellele, et meie kuulutus peaks olema kooskõlas Piibli sõnaga.
Kui me oleme saanud ülesandeks teenida Jumala majas ehk koguduses
majapidajana rääkides, me ei peaks rääkima enesest.
Kuulutajate ja õpetajate, evangelistide ja prohvetite,
keelte tõlgitsejate suurim kiusatus on rääkida iseenese inimliku tarkuse
kohaselt.
Igal jutlustajal on loomulik tõukejõud eemale Piiblist ja
seepärast kuulutajal tuleks võidelda just see eest, et see oleks
Piibliga kooskõlas.
Kas minu või ükskõik millise kuulutaja motiiviks on ehitada
endale ausammast või tuua au Kristusele.
See on miljoni dollari küsimus.
VARAAIT
Peetrus ütleb, et igaüks teenigu selle andega, mille ta on saanud.
Kui me oleme saanud ülesande teenida Jumalat praktilises töös.
Seda ei peaks tegema omas jõus, selles väsib ja kibestub.
Teenimiseks saab jõudu ainult Temalt, kes ise tuli siia maa peale
teenima.
Praktiline teenimistöö, olgu see mistahes, seda tegeval inimesel
on kiusatus kibestuda.
Miks mind ei märgata? Miks keegi ei tule tänama?
Rääkijaid tänatakse küll, aga keegi ei märka seda, et ma
töötan nii, et selg märg, puhastan koridore või hoolitsen inimeste eest,
kui nad tulevad siia esinema.
Kas me teeme seda, mida me teeme nagu inimestele või nagu Jumalale?
See on tähtis küsimus.
Kas meie motiiviks on see, et Kristus saaks tuntuks ja ülistatud
meie tegevuse kaudu või see, et meie saaksime tähelepanu.
Jumal tahab, et me teenime tema koguduses sellel kohal,
kuhu Tema meid asetab.
Ja kui me teeme oma tööd Jumal viib meid edasi
ja annb uusi ülesandeid.
Ta tahab hoolitseda ka selle eest, et selles töös ei väsiks
ja saaks piisavalt jõudu.
Sest Ta on lubanud kanda hoolt oma koguduse eest.
Aitäh, et olid vaatamas "Varaaita"!
Kui sa tahad toetada selle saate tootmist, sa võid helistada
ekraani all servas oleval numbril.
Palju Jumala õnnistust ja lähme vastuvoolu, maksku mis maksab!
Nägemist!
Tõlge: Ülle Kapanen