VARAAIT
Kas oled kunagi saanud toidumürgituse?
Kas oled kunagi söönud midagi head, eksootilist ja suures koguses?
Veidi aja pärast hakkab kõhus keerama ja kõrvetama ning
siis mõne hetke pärast jooksed WC-sse ja kõik tuleb välja.
Piibel kasutab sellist võrlust Jumala Sõna söömise kohta.
Selle võrdlusega ei peeta silmas seda, kui pere maimuke, saades Piibli kätte,
pistab lehekülgi ükshaaval suhu. On ju see vanus, mil lapsed
pistavad kõike suhu.
Selle all mõeldakse loetu ja kuuldu sobitamist oma ellu.
Piibli Sõna kuulamine on lihtne, kuid selle sobitamine oma ellu
lihvib hinge sageli just nagu toidumürgitus.
Tere tulemast Varaaida saatesse! Täna räägime sellest, mida
Jumala Sõna lugemine ja selle söömine meis muudab.
Jätkame Ilmutuse raamatu viimsete aegade osaga.
Tere tulemast vaatama!
Ilmutuse raamatu 10.peatüki alguses Johannes kirjutab:
"Ja ma nägin teist vägevat inglit taevast maha tulevat;
see oli riietatud pilvega ja vikerkaar oli tema pea kohal,
ja tema pale oli otsekui päike ja tema jalad nagu tulesambad.
Ja tema käes oli avatud raamatuke,
ja ta pani oma parema jala mere ja vasaku maa peale.
Ja ta kisendas suure häälega, otsekui lõukoer möirgab.
Ja kui ta kisendas, siis hakkasid seitse pikset müristama oma häältega.
Ja kui need seitse pikset oma häältega olid rääkinud,
tahtsin ma kirjutada. Siis ma kuulsin häält taevast ütlevat:
"Pane pitseriga kinni, mis seitse pikset on kõnelnud, ja ära kirjuta seda!""
Apokalüptilises ehk ilmutuslikus kirjanduses liigutakse
sujuvalt maa ja taeva vahel, ilma pikemate selgitusteta.
Ja see ingel, keda Johannese nägi, meenutas Jeesust. Kuid erines
temast otsustavalt selles, et teda ei kummardatud.
Johannes oli näinud esimeses peatükis Jeesust ülestõusnuna ja
kirgastatuna. See ingel oli samasugune, kuid Jeesust ei kutsuta
kuskil Piiblis vägevaks ingliks. Ingel esindas Jeesust Kristust ja
tema evangeeliumi. Ta oli riietunud pilvega, selles võib
olla vihje Kristuse tagasitulekule. Tema pea peal oli vikerkaar, mis
võib viidata Jumala ustavusele. Ja tema jalad olid nagu tulesambad,
mis võib viidata Jumala kaitsele kõrbes ja Jumala kohtule.
Ja tema näol oli päikesepaiste - elu andev jõud, aga ta oli ingel ja
esindas Jumala ustavust ja usaldusväärsust ning tema pea peal
oli vikerkaar ja tema käes oli raamatuke, jällegi raamatuke,
väike rullraamat. Erinevalt seitsme pitseriga suletud viienda
peatüki rullraamatust, see raamat oli väiksem ja juba avatud.
Seda võisid kõik lugeda. Ja see väike raamatuke esindas veel
järele jäänud Ilmutuse raamatu kohtuotsuseid.
Kuna see oli avatud varem, oli see väiksem kui eelmine.
Ja inglil oli see raamat käes. Ingel seisis mere ja maa peal,
tema sõnum puudutas kogu maailma -maad ja merd.
Ja ta kisendas kõva häälega nagu möirgaks lõvi. Tema sõnum kostis
kõikidele, kes tahavad kuulda. Ingli kisendamise peale hakkasid
seitse piksehäält müristama. Ja nendest piksemürinatest
ei teata rohkem. Need on kuidagi seotud selle vägeva ingli hoiatava
sõnumiga. Aga Johannes sai käsu panna pitseriga kinni,
mida kõuemürinad ilmutasid. Ja see on huvitav, alati kui
öeldakse, et ära ütle seda, või ära räägi sellest,
või pane pitseriga kinni, tekib meil huvi, et kas Jumal varjab midagi.
Mispärast Jumal ei taha ilmutada, meelde tuleb salaliidu teooria.
Jumalal ei ole midagi varjata, aga ta ei räägi kõike meie endi pärast.
On võimalik, et ingli hüüd ja ja sellele järgnenud piksemürinad
kirjeldasid nii detailselt seda,mis lõpuaegadel juhtub, et seda
mõistetakse valesti. Ja sellepärast Jumal keelas Johannesel seda üles
kirjutada. Seda ei tohtinud üldse kirjutada, piksemürinate sõnum jäi
lõplikult ainult Johannese teada. See ongi see, mis meile muret teeb.
Meile ei mahu pähe, et me ei või teada, mida piksemürinad kuulutasid.
See on huvitav, et kui mitme muu Piibli ilmutuse puhul öeldakse,
et pane see pitseriga kinni või et see kirgastub hiljem, tekib meis
kannatamatus: miks Jumal? Miks Jumal? Miks varjad meie eest midagi?
Jumal tahab kinnitada meie kannatlikkust. Omal ajal te kuulete.
Ma usun, et omal ajal Taevas me kuuleme, mida need piksemürinad
ütlesid. Kuuleme, mida Johannes kuulis ja mida ta ei tohtinud üles kirjutada.
Johannes jätkab Ilmutuse raamatu 10. peatüki 8. lõigus:
"Ja hääl, mida ma taevast kuulsin, rääkis jälle minuga ja ütles:
"Mine võta avatud raamatuke ingli käest, kes seisab mere ja maa peal!"
Ja ma läksin ingli juurde ning ütlesin temale: "Anna mulle see
raamatuke!". Ja tema ütles mulle: "Võta ja söö see ära! Ja see peab
su kõhus olema mõru, aga su suus magus nagu mesi!"
Ja ma võtsin raaatukese ingli käest ja sõin selle ära. Ja see oli
mu suus magus nagu mesi. Ja kui ma selle olin söönud, sai see mu
kõhus mõruks! Ja minule üteldi: "Sa pead veel
ennustama rahvaste ja rahvahõimude ja keelte ja paljude kuningate kohta!"
Seda peab võtma piltlikult, muidu oleks Johannesel olnud suuri
probleeme seedimisega. Ta sai üleskutse võtta ja süüa raamatuke.
Prohvet Hesekiel sai omal ajal samasuguse sõnumi Jumalalt.
Hesekieli raamatu 2. peatüki lõigus 8 ja sealt edasi on kirjas:
"Aga sina, inimesepoeg, kuule, mis ma sulle räägin!
Ära ole vastupanija, nagu see vastupanija sugu!
Ava oma suu ja söö, mis ma sulle annan!
Siis ma vaatasin, ja ennäe, mu poole oli sirutatud üks käsi,
ja vaata, selles oli rullraamat! Ta laotas selle laiali mu ette ja
see oli mõlemalt poolt täis kirjutatud; sinna oli kirjutatud
nutulaule, halinaid ja hädahüüdeid! Ja ta ütles mulle: "Inimesepoeg,
söö, mis sulle antakse! Söö ära see rullraamat ja
mine räägi Iisraeli soole!" Siis ma avasin oma suu ja
ta andis mulle süüa sellesinase rullraamatu. Ja ta ütles mulle:
"Inimesepoeg, täida oma kõht ja toida oma sisemus selle
rullraamatuga, mille ma sulle annan!" Siis ma sõin ja see oli
mu suus magus nagu mesi!"
Nii Hesekieli kui ka Johannese raamatu söömine räägib Jumala sõna
sisestamisest, prohvetid pidid üldiselt elama selle sõnumi järgi,
mida nad kuulutasid, sageli ka kibedal kombel.
Johannes sai nagu Hesekielgi ülesande peale söömist kuulutada,
prohveteerida seda, mis raamatusse oli kirjutatud. Ja mõlemad mehed
pidid kandma kuulutamisega kaasnevaid tagajärgi:
valesti mõistmist ja tagakiusu jne. Nägemuste kirjutamine ei olnud
Johannesele lihtne ülesanne. Ta pidi sügavalt tundma seda häda
ja vaeva, mida ta kuulutas kogu maailma kohta.
Kindlasti polnud lihtne vahendada sellist sõnumit, millest vaid
vähesed kuuljad aru said. Kui meile on Ilmutuse raamat
sageli veel nagu heebrea keel, kuidas see kõlas siis selle aja
inimestele, kes Johannest kuulasid. Paljud on kasutanud Ilmutuse
raamatut valesti. Mõned on tõlgendanud seda oma tahtmise järgi.
Ilmutuse raamatuga on inimesi hirmutatud kogu ajaloo vältel.
Johannes pidi mõistma, et seda on küll võimatu kuulutada.
Kuid sellest hoolimata ta kuulutas, oli seda meeldiv ja lihtne süüa,
kuid raske oli selle järgi elada. Samamoodi on tänapäeval meiega:
Jumala sõna on magus ja kibe. Seda on lihtne lugeda, lihtne süüa,
kuid seda on raske järgida. Selle mõju pole meie elus ainult meeldiv.
See avab meie silmad ja kingib meile päästmise.
See annab meile rõõmu ja rahu, kuid selle järgi elamine teeb
sageli ka haiget. Jumal õpetab meid kogemuste kaudu mõistma asju,
millest teistele tunnistada. On lihtne rääkida, kuid raske on ise elada
selle järgi. Ilma evangeeliumi isikliku sisestamiseta ei oska me
teistele Kristusest rääkida. Lihtne on lugeda ja kuulda, kuid
raske on seda järgida. Me võime Jumalale kergelt öelda, et kasuta
mind, Issand. Ja kibestume, kui peame taluma survet ja valu, mida
see kaasa toob. Me palume, et kasuta mind. Aga me ei taha alati
maksta seda hinda, mida Tema kasutuses olemine kaasa toob.
Hilja Aaltonen on öelnud ilusti oma luuletuses: "Kas küsid teene hinda?" :
Kas küsid teene hinda? Kas küsid, et kas tasub?
Kas osutad vastupanu kui ei järgne tasu?
Kas piisab rõõmuks Jumala teest kui see ka pisaraid toob?
Kas piisab rõõmuks Jumala teest kui see ka pisaraid toob?"
Ilmutuse raamatu 11. peatükk jätkab:
"Siis anti mulle kepi sarnane pilliroog ning üteldi:
"Tõuse ja mõõda Jumala tempel ja altar ja need, kes seal kummardavad;
aga väljaspool templit olev õu jäta kõrvale ja ära seda mõõda,
sest see on paganaile.
Ja nad tallavad püha linna nelikümmend ja kaks kuud."
See Johennese nägemus puudutab Jeruusalemma ja kogu juudi rahvast
lõpuajal. Selline tõlgendus eeldab, et Jeruusalemma tempel ehitatakse
veel uuesti. See oleks palvekojaks. Loomohvritest ei räägita midagi.
Kogu templi territoorium ei oleks juutide kasutuses, vaid osa sellest
oleks paganate tallata. Ja tänapäeval ongi kogu Jeruusalemma templimägi
islamiusuliste käsutuses. Ja see paganate võimuaeg kestab 3 ja pool
aastat, 42 kuud, mis viitab lõpuaja Antikristuse võimuloleku ajale -
3 ja poolele aastale. Ja see 3 ja pool aastat kordub uuesti ja uuesti
nii Ilmutuse raamatu, Sakarja raamatu kui ka evangeeliumite
lõpuaega käsitlevates tekstides. Sedasi tõlgendades paistab, et
juudid kaotavad veelkord valitsuse Jeruusalemmas, kui Antikristus tuleb
võimule. Mõte, et need salmid käivad kristliku koguduse kui
Jumala templi kohta, viib üsna metsikute tõlgendusteni paganatest
eeshoovis. Nendel aegadel juhtub ka järgnev. Johannes kirjutab:
"Ja mina annan oma kahele tunnistajale meelevalla kotiriidesse
riietatuina prohvetlikult kuulutada tuhat kakssada kuuskümmend päeva.
Nemad on need kaks õlipuud ja kaks küünlajalga, mis seisavad
ilmamaa Issanda ees.
Ja kui keegi tahab neile kurja teha, siis väljub tuli nende suust ja
sööb nende vaenlased; kui keegi tahab neile kurja teha,
siis peab see nõnda tapetama.
Neil on meelevald sulgeda taevas, et nende prohvetliku kuulutamise
päevil ei sajaks vihma, ja neil on meelevald vete üle muuta neid vereks
ja lüüa maad igasuguse nuhtlusega nii sageli kui nad vaid tahavad.
Ja kui nad oma tunnistuse on lõpetanud, siis hakkab metsaline,
kes tõuseb sügavusest, nendega sõda pidama ja võidab nad ära ja surmab nad.
Ja nende kehad vedelevad suure linna uulitsail," -mida vaimulikult
hüütakse Soodomaks ja Egiptuseks, kus ka nende Issand risti löödi.-
"Ja rahvaste ja suguharude ja keelte ja rahvahõimude seast
nähakse nende kehi kolm ja pool päeva ja
nende kehi ei lasta hauda panna. Ja need, kes maa peal elavad,
rõõmustavad nendest ja on väga rõõmsad ning läkitavad ande üksteisele,
sest et need kaks prohvetit vaevasid neid, kes maa peal elavad."
Kaks Jumala tunnistajat said ülesandeks tunnistada kotiriides
Jeruusalemma tänavail tuhat kakssada kuuskümmend päeva ehk
nelikümmend kaks kuud ehk kolm ja pool aastat. Sama kaua kui
Jeruusalemm on paganate tallata. Sama kaua kui Antikristus valitseb.
Kotiriie on Piiblis kahetsuse ja meeleparanduse märk.
Neid kahte tunnistajat võrreldakse kahe oliivipuuga. Ja lambijalaga,
millest on räägitud prohvet Sakarja nägemuses, Sakarja raamatu 4.ptk.
Need kaks Jumala võitut olid ülempreester Joosua ja
kuningas Serrubaabel.
Nad esindasid Jumala võidmist sellele rahvale, kes olid naasnud
sundasumiselt Jeruusalemma. Nad esindasid Kristust ja tema
lepitustööd ning Tema kuninglikkust selle rahva keskel.
Jeesuses on ühendatud nii võidmine, preestritöö kui ka prohveti töö.
Johannese nähtud kahel tunnistajal oli meelevald tappa vastupanija
suust väljuva tulega, takistada vihma sadamast, lüüa maad
nuhtlustega, muuta vesi vereks. Nende peamiseks ülesandeks oli
tunnistada Jumalast ja Kristusest. Antikristuse metsaline, kes tõuseb
sügavusest, vihkab nende tunnistust ja ei kannata
tunnistust Jeesusest. Tal lastakse võita need kaks tunnistajat, kaks
meest, nagu Piiblist võib järeldada, ja jätta nende kehad vedelema
Jeruusalemma tänavale kolmeks ja pooleks päevaks. Piibli kohaselt
me näeme lõpuajal olukorda, kus kaks meest tunnistavad kolme ja
poole aasta jooksul. Sama aja jooksul kui Antikristus valitseb
maa peal. Need kaks meest tunnistavad Jeruusalemmas ja teevad
vägevaid tegusid. Teevad samasid tegusid nagu Mooses tegi ja Eelija
tegi Vanas Testamendis. Ja neid kahte meest ei tohi matta, et
kõik rahvad näeksid neis hoitavat näidet tõrkumise tagajärgedest.
Paljud näevad siis viidet sellele televisioonis või internetis või
mingil muul viisli. Igal juhul on see tõeline online show.
Ja maa peal peetakse sel ajal antikristlikke jõule, inimesed
saadavad üksteisele kingitusi ja rõõmustavad nende kahe tülika
prohveti saatuse üle. Ja tekst jätkub:
"Ja pärast neid kolme ja poolt päeva läks elu vaim Jumalast nende sisse
ja nad tõusid püsti oma jalgele,
ja suur kartus tuli nende peale, kes neid vaatasid."
Kogu internetimaailm ja kõik online show' de vaatajad.
"Ja nad kuulsid suurt häält taevast neile ütlevat:
"Tulge siia üles!" Ja nad läksid üles taevasse pilves, ja nende
vaenlased vaatasid neid.
Ja samal tunnil sündis suur maavärisemine, ja kümnes osa
linna langes maha, ja selles maavärisemises sai surma inimesi
seitse tuhat nime.
Siis teised lõid kartma ja andsid taeva Jumalale austust.
Teine häda on möödas, vaata, kolmas häda tuleb varsti!"
Kolme ja poole päeva pärast need kaks meest ärkavad surnuist üles
ja taevast kostab hääl: "Tulge siia üles!"
Nad tõusevad pilve peal üles. Samal ajal toimub Jeruusalemmas
maavärisemine. Üks kümnendik kogu linnast hävib ja seitse tuhat
inimest saab surma. Väga täpsed arvud, väga konkreetsed detailid,
mis viitavad sellele, et see juhtus reaalselt, see ei ole võrdluspilt.
Maavärisemise tagajärjel annavad Jeruusalemma elanikud
au Jumalale. Järgneb vaimulik maavärisemine ja juutide vaimulik
pühendumine saab hoogu juurde. Nad hakkavad otsima Kristust, Messiat.
Kes on need kaks tunnistajat? Üks vastus, mis sageli antakse on,
et need on kogudus ja Iisrael. Iisrael tunnistab Jumala ustavusest
väljavalitute vastu ja kogudus tunnistab Jumala armust patuste
inimeste vastu. Probleem on selles, et mõlemad tunnistajad surid ja
võeti üles taevasse kolme ja poole aasta möödudes.
Kogu muu Piibli ilmutuse kohaselt võetakse kogudus enne taevasse kui
Iisraeli, mis läheb lõpuni läbi sellest suurest kitsikusest.
See on konkreetne tekst. Ja mina usun, et nii juhtub.
Et seal on kaks meest, kes tunnistavad ja teevad imesid ja kelle tegevus
ärritab väga sel ajal valitsevat Antikristust ja kes teeb kõik, et
saada need kaks meest tee pealt eest. Ja see õnnestub tal.
Nad on kolm ja pool päeva kõikidele vaatamiseks ja
siis tõusevad pilve peal üles taevasse.
Ma usun, et see on konkreetne. Aga siin on ka sõnum, mida
võib tõlgendada võrdluspildina. Üks võrdluspilt on see, et
see on Iisrael ja kogudus. Kuid siin on probleeme. Teine võimalus
on see, et siin on juttu kogudusest, kuhu kuulub nii paganaid kui juute.
See on võimalik. Selle pooldajad, et see on vaid võrdluspilt, näevad
siin kirjeldust koguduse kitsikusest ja üles võtmisest.
Kuid kogudusel pole võimu tappa sõnaga või hoida vihma tagasi.
Vana Testament ja Uus Testament on need prohvetid, ütlevad
usupuhastajad. Luther ja Kalvin ütlevad muuhulgas, et see koht
räägib Vanast Testamendist ja Uuest Testamendist. Et need kaks
on tunnistajad kõikide Jumala vastaste võimude ja jõudude ees,
andes au Jumalale ja kõik, kes selles sõnas püsivad, kogevad
varem või hiljem märtri saatust. Kui mitte muud, siis näitab see
tõlgendus seda, kui suure au sees peeti Jumala Sõna usupuhastuse ajal.
Teised ütlevad, et siin on Mooses ja Eelija, sest nad tegid Moosese
ja Eelija tegusid. Kas võiks siin tegemist olla Vana Testamendi
prohvetitega - Moosese ja Eelijaga, kes uuesti äratatakse üles ja
nemad käivad Jeruusalemmas kolm ja pool aastat?
Need kaks ju teevad samasuguseid imesid. Ei usu, et need tegelikult
on Mooses ja Eelija. Kuid on võimalik, et nad on Moosese ja
Eelija vaimus ja et neis nagu peegeldub või teravneb või
kontsentreerub kõikide Vana ja Uue Testamendi prohvetite saatus.
Ja nad prohvetitena kuulutavad ja saavad prohveti saatuse ning
Jumal kannab hoolt nende eest. Samamoodi, nagu meid on üles kutsutud
prohveteerima Jumala Sõna nii kaua, kui me siin maailmas elame.
Kõige tõenäolisem vastus sellele, kes need kaks tunnistajat on,
on see, et need on kaks kristlast või messiaanlikku kristlast,
kes tulevad Eelija ja Moosese vaimus.
Need variandid, millest rääkisime, ei välista üksteist täielikult.
Järele jääb palju küsimärke. Igal juhul need kaks meest
tunnistavad Jeesuse ülestõusmisest. Neid võeti üles samamoodi nagu
Jeesus võeti üles ja nad näitavad, et kristlik tunnistus kõlab ka
suure kitsikuse ajal. Nad näitavad, et miski ei või peatada evangeeliumi
levimist ka kõige raskematel aegadel. Nad näitavad, et tunnistus
Jumala Sõnast kõlab, sõltumata olukorrast. Näitavad, et Jumala
Sõna söömine, selle sisestamine paneb meidki rääkima Jeesusest.
Nad näitavad, et Jumal kannab hoolt omade eest ka siis,
kui nad usuvad ja kuulutavad seda üldise arvamuse vastaselt.
Huvitav on see, et Ilmutuse raamatust ja eriti nendest
tekstidest on saanud jõudu igal ajal kõik tagakiusatud kristlased.
Meiegi saame sellest jõudu ja lohutust. Ei pea olema prohvet,
et öelda, et ka Soomes ustavus Jumala Sõnale maksab aina rohkem.
Mida lähemal me oleme Jeesuse tagasitulekule, seda enam saavad
Jumala vastased jõud ruumi ka Soomes. Seda enam on üldine arvamus
Jeesuse tundmise vastu. Üha tõelisemaks saab küsimus, kas
me usume, et Piibli sõna on tõde. Ja üha kindlamini meil tuleb
toetuda Jumala Sõnale ja üha sügavamalt kogeme ka
Jumala rahu, kui me Sõnas püsime. Ükskõik mis juhtuks, me oleme
kaitstud Kristuse haavades ja me tõuseme üles koos temaga.
Sellepärast söögem Tema Sõna ja kuulutagem seda nii kaua, kui aega
on, isegi kui see natuke meid närib. See on kõikide Jumala tunnistajate
ülesanne kuni lõpuni. Palvetame koos!
Jeesus! Tänu sulle, et meil pole vaja karta seda, mis on tulemas.
Sina oled lubanud olla meiega koos igal päeval kuni maailma lõpuni.
Issand! Anna meile julgust seista vastu valele.
Anna meile julgust loota Sinu peale rohkem kui üldisele arvamusele.
Jeesuse nimel! Aamen!
Tänan, et olid Varaaita vaatamas! Me jätkame jälle kahe nädala pärast
Ilmutuse raamatuga. Seniks aga õnnistusi!
Tõlge: Ülle Kapanen