VARVET
Välkommen igen till Varvet. Vi börjar-
idag med en undervisningsserie där vi bekanntar oss, med -
en av de intressantaste, spännande och aktuellaste böcker i Bibeln.
Uppenbarelseboken berättar till största del om tiden, -
just före Jesu återkomst. Den -
berättar om en tid som skuggas av världsomfattand katastrofer, -
hungersnöd, jordbävningar, krig, olagligheter, fel avmätt sexualitet,
en världsekonomi, en diktatur som härskar över hela världen, -
och en allt omfattande djupare ängslan.
Den berättar om en tid då inget verkar vara som förr.
Jag tror att den berättar on vår tid.
Uppenbarelseboken har alltid varit en mkt kontroversiell & älskad bok.
I de första århundradens församlingar, -
lästes Uppenbarelseboken mycket flitigt.
En del blev hänförda och andra motsatte sig den.
Orsaken kan ha varit bokens svåra beskildringar och innehållet.
Till exempel den mycket konkreta beskirivningen av himlen, -
och det tusenåriga riket.
Den är en intressant och mycket feltolkad bok.
Boken är full av symboler. Där finns odjur, skålar, basuner och sigill.
Tolkning är nödvändigt, därför är den utsatt för feltolkningar.
Många kätterier har fått bränsle just av Uppenbarelseboken.
Därför har många slängt den på hyllan och läser den inte.
Man läser några kapitel, men förstår det inte och lägger undan den.
Ändå är Uppenbarelseboken Bibelns enda bok, -
som man speciellt blir lyckönskad av att läsa, höra och tro den.
Om du läser Uppenbarelseboken lyckönskas du i Bibeln för det.
Det är den enda sådan bok.
Boken är alltid aktuell.
Uppenbarelseboken innehåller saker för alla tiders människor.
Speciellt har den varit älskad av de förföljda kristna.
Ju närmare Kristi återkomst är, desto aktuellare blir den. Om du -
ger din vän en vägbeskrivning & förklarar noggrant,
hur man kör t.ex. från Gävle till Västerås, berättar -
du noggrant början & sedan slutet, men om mellanavsnittet, -
ber du honom bara följa väg 55. Genom
att betrakta omgivningen kan man ana hur nära man är målet.
Men alltför noga skall man inte göra det, -
för annars kan man hamna i diket.
I Bibeln förklaras början och slutet mycket noggrant, -
och att hela vägen se på vägen.
Det viktigtaste är att vi ser på vägen och inte på landskapet.
Att vi ser på Jesus och inte på omständigheterna.
Men nu talar omständigheterna också om någonting.
VARVET
Vilken uppgift har Uppenbarlsebkn, vilket är dens budskap, -
och hur skall den tolkas?
Uppenbarelsebokens nyckelord är 'sju'.
Där finns 7 församlingar, 7 andar, 7 lampställ, 7 stjärnor, -
7 sigill, 7 horn, 7 änglar, 7 ögon, 7 basuner, 7 åskdån, -
7 tusen, 7 huvud, 7 kronor, 7 plågor, 7 skålar, 7 kungar, -
en väldig massa med sjuor.
Sju uppträder i Uppenbarelseboken oftare än i de andra, -
Bibelns böckerna tillsammans.
Dessutom finns där ord eller ordstäv som upprepas 7 gånger.
Exmpl. 7 lycksalighetsförklaringar, 7gånger 'jag är', -
7 gånger 'inte mer', 7 gånger 'amen', o.s.v.
'Sju' är i Bibeln heligt, fullkomlighetens tal.
Det fökunnar att Gud har all makt.
Gud är fullkomlig och hos honom är allt fullkomligt.
Det förkunnar att Gud är historiens Herre och han styr allt.
'Sju' förkunnar att Gud har hand om allting.
Uppenbarelsebokens centralaste gestalt är inte t.ex. Antikristus, -
eller något odjur, utan Kristus.
Uppenbarelseboken skildrar den förhärligade, härskande Jesus, -
och hans återkomst till jorden. Den berättar -
om Jesu fullkomliga & eviga seger över Satan. Uppenbarelseboken -
är menad som uppmuntran för alla kristna alla tider.
I synnerhet är den menad för den förföljda & ångestfulla församlingn.
De förföljda och ångestfulla kristna har alltid fått kraft av den, -
och den har tröstat lidande kristna.
Förföljarna säger ändå inte det sista ordet, utan det säger Herren.
Även idag får den antastade och förföljda kristne, -
tröst av Uppenbarelseboken.
Den är till för tiden då man har det svårt.
Naturligtvis annars också, men dens uppgift är att lyfta upp, -
den nertryckte troende kristne att se upp till Jesus.
Fastän kristendomen inte erövrade hela världen genast, -
och fastän de kristna jämt var en förföljd minoritet, -
så ljög Jesus inte, han har all makt.
Boken förkunnar att snart träder det på ett synligt sätt fram. Så -
även idag förkunnar den för oss att snart sker det, alldeles säkert. Som-
tammerforsgubben sade; 'alldeles säkert, alldeles säkert sker det'.
Boken är av naturen annorlunda än många andra Bibelns böcker.
Den är apokalyptisk, och hör till uppenbarelselitteraturen.
Det gör att den är svårare att tolka än andra böcker.
Apokalypto betyder att avslöja, offentliggöra, blottlägga.
Andra liknande böcker i Bibeln är t.ex. Hesekiels bok, -
Sakarias och Daniels böcker. Karakteristiskt -
för uppenbarelselitteraturen är liknelserna.
I Uppenbarelseboken vimlar det av horn, odjur, huvud, skålar, -
sigiller, basuner o.s.v.
Där finns rikligt med talsymbolik. Jag talade redan om sjuan, -
men därtill upprepas 3, som är Guds tal och 6, som är människans.
Mycket symbolik.
P.g.a bokens uppenbarelsenatur är den svårtolkad,
det måste faktiskt medges. Därför blir den för många i hyllan.
Man läser några kapitel, och säger sedan; -
'inte kan man förstå det här', och lägger undan den.
Uppenbarelsebokens kärnfråga är; vad är liknelse och vad är inte?
Som tumregel när man läser Uppenbarelseboken borde vara det,
att man tar till liknelsetolkningen först när, -
den bokstavliga tolkning är omöjlig.
Det är en bra regel i Uppenbarelseboken.
Om det är möjligt att tolka den bokstavligt så gör det, -
men där finns mycket text som är omöjligt att läsa ordagrant, -
utan man måste se det som liknelse.
Uppenbarelseboken är också av historisk natur.
Frågan är från vilken tid boken berättar.
En del är av den åsikten att den var menad endast för de, -
första århundradets kristna som tog emot den. För dem-
som Johannes såg den för och som sedan spriddes rätt så snabbt,
till dåtida församling.
Hänvisningarna till människor och händelser berör, -
enligt dem endast den tiden, -
och inte anta att de skulle ha något budskap för vår tid, -
utan endast den historiska undervisningen som där finns.
Den här tolkningen är problematisk, -
för den lämmar obeaktat Guds övernaturliga förmåga att, -
förutsäga det kommande. Gud vet vad som är på kommande.
Den här tolkningen beror i allmänhet på oviljan att se, -
att ett under är möjligt, att Gud gör under, -
och av oviljan att man inte vill se att Bibeln är övernaturlig.
Ett annat tolkningssätt är profetaliskt-historiskt.
Somliga ser att i Uppenbarelseboken, -
skildras mänsklig historia.
Många symboler tolkas betyda det västliga Europas historia, -
och når sin kulmen vid Jesu återkomst.
Den här tolkningsmodellen anpassar boken till vår tid. Någon -
har sagt att läsa Uppenbarelsebokn är som att läsa dagstidningen, -
verkligheten och historian kommer emot som om det vore idag.
En sådan tanke är mycket känslig för olika tolkningar.
Fast Uppenbarelseboken är bra att läsa med Aftonbladet, -
eller Svenska Dagbladet, så är den ändå inte dagens nyhetskälla.
Den är mera som en karta som visar var vi ungefär är.
Det är också oroväckande att Guds meddelande endast skulle beröra, -
Europas och västvärldens historia där den i allmänhet tillämpas, -
och att man glömmer den restliga världshistorian.
Ett tredje sätt att tolka Uppenbarelseboken, -
förutom att den var riktad endast till dem som tog emot den, -
eller att där är historians gång skildrad, -
så det tredje är en futuristik synvinkel.
Enligt den tänker man att boken endast behandlar de sista tiderna.
Att den inte har någon som helst världshistorisk synvinkel. För -
alla föregående generationer har den bara syftat på det kommande.
Den här tolkningens svahet ligger i det att den förlorar, -
sin tröstande betydelse som den alltid haft för lidande människor.
Ett fjärde sätt är en allegorisk tolkning. Enligt -
den ser man att Uppenbarelseboken är bara allegorisk, -
och inget annat. Den berör inga verkliga händelser, -
inte förgångna, & inte kommande.
Den innehåller principer och idéer enligt vilka Gud verkar i världen.
Men det är svårt och omöjligt för mig att tänka att en bok, -
som redan i början berättar om vad som är & som var & som kommer, -
och inte talar om de verkliga i tid och rum skedda händelserna.
Jag själv ser att Uppenbraelsebokn innehåller alla dessa element.
Den talar till den tiden. Där syns den historiska utvecklingen.
Den talar exakt om framtiden och dens allegorier är fulla av, -
budskap för den här tiden.
VARVET
Hur är Uppenbarelseboken uppbyggd?
Hurdan är dens struktur?
Den är inte som en vanlig roman, -
som har en intressant början, spännande sluthöjdpunkt, -
och mellan dem några fina händelser.
Den har en tidshistorisk struktur. Den har ett början och ett slut, -
och den har en handling.
Händelserna är kronologiskt markerade.
Där sägs tydligt; 'skriv vad du har sett, vad som nu är, -
& vad som kommer att ske härefter. En tydlig kronologisk ordning.
Men samtidigt har den en parallell struktur.
Samma händelser är skildrade ur olika synvinklar.
De ingår tydligt i varandra.
Strukturen öppnas genom 3 sju-grupper.
Där är sigillen, basunerna & vredesskålarna. Först öppnas -
7 sigill, sedan 7 basuner & sedan 7 vredesskålar. Förutom -
den mångfaldiga tidsstrukturen är de också i varandra.
Där finns också en höjdpunktsstruktur.
Där är en accelererande utvecklingsmodell.
Jag har ofta filmat med zoom. I kameran -
finns ett zoom som skärper objektet närmare eller längre ifrån.
I Uppenbarelseboken ges en bred bild av den sista tidens händelser.
Den öppnas av de sju sigillen och det sista blottar sju basuner, -
som ger en mycket skarp bild av slutets slut.
Den sista basunen blottar det sju vredesskålarna, -
som ger en ännu skarpare bild av slutets, slutets slut.
De går en aning på varandra, men de har tydligt en stigande, -
och zoomande struktur.
Det här gör Uppenbarelseboken ännu svårare att tolkas.
Många tolkar den på olika sätt, men de här strukturmodellerna finns där.
Johannes uppenbarelse börjar med dessa ord:" Detta är -
"Jesu Kristi uppenbarelse,som Gud gav honom, -
för att visa sina tjänare vad som snart skall ske.
Han sände sin ängel och lät sin tjänare Johannes veta det, -
han som har vittnat om Guds ord och Jesu Kristi vittnesbörd,
allt han har sett.
Salig den som läser upp och saliga de som hör orden i denna profetia, -
och bevarar det som står skrivet i den.
Ty stunden är nära."
Det här var uppenbarelsen som Jesus fick av sin far.
Fadern gav den till Sonen, Sonen gav den till ängeln, -
ängeln gav den till Johannes, Johannes gav den till församlingen,
och vi har fått den av församlingen.
Där sägs; 'vad som snart skall ske'.
Det här utesluter den allegoriska tolkningen allena.
Hur snart är snart?
Jag kan berätta om en gång när vi var på väg med bil, -
och vår 3-4 åriga son satt i baksätet.
vår son frågade; 'pappa, när är vi framme?'
Vi hade just startat.
Jag svarade; 'snart.' Vi körde -
10 minuter, & pojken frågade igen; 'pappa, när är vi framme?'
Jag svarade; 'mycket snart, vänta nu.'
Vi körde ännu ett stycke och pojken frågade igen när vi är framme.
'Alldeles snart, vänta nu.' Strax -
före vi kom fram frågade pojken igen: 'pappa, när är vi framme?'
Jag svareda; 'alldeles strax, titta, kyrktornet syns redan.'
Gud säger till oss att Jesus kommer snart.
Det är inte vår sak att säga precis när det sker.
Huvudsaken är att vi litar på det som Fadern säger.
Mycket snart, vi kommer dit alldeles snart.
Evangelisten Johannes är vittne, en sann iakttagare. Han -
iakttar det som ängeln meddelar honom om Jesu uppenbarelse.
Med finns också Johannes tolkningar om vad han sett.
Han säger; 'salig den som läser och saliga de som hör, -
och salig den som bevarar det som står skivet i boken.' Det här -
är den enda boken i Bibeln där läsaren lyckönskas för läsningen.
Därför är det sorgligt att så många lägger undan den, -
för att den är så svårläst.
Enbart läsning gör verkligen ingen salig, utan budskapets mottagning,
och bevaring av det blir till verklig salighet, -
till evig lycka och liv för människor som fördjupar sig i den.
Johannes säger att stunden är nära.
Hela boken förkunnar tiden snabba förlopp.
Det som vi inbillar oss att ännu dröjer länge, -
förverkligas ändå snarare än vi anar.
Den här boken utmanar oss att iakttaga tiden vi lever i.
Det är inte fel att iakttaga tider och tidernas tecken.
Det är inte fel att räkna fast odjurets märke och tal.
Men samtidigt bör man hålla huvudsaken som huvudsak.
Vem var denna Johannes?
Han var apostel Johannes.
Martyren Justinus liksom Ireneus skriver båda 100 e.Kr. och efter det.
De säger att aposteln Johannes, en av Jesu lärjungar, -
har skrivit Uppenbarelseboken. Punkt. Den skrevs -
sannolikt 91-95 e.Kr. men kanske också tidigare. På den -
tiden drabbades församlingen av kejsar Dominiti förföljelser.
Då blev dyrkan av kejsaren en officiell religion.
Det var en hård tid.
Då betydde tron på Kristus döden för många.
Platsen där boken skrevs är ön Patmos, -
sydväst om Efesos, vid dåtida Turkiets kust.
Nu hör det till Grekland.
Johannes var förvisad av romarna och var fängslad på den här ön.
Därifrån skrev ha den och mottagere var, -
sju församlingarn i Mindre Asien, -
alla inom nutida Turkiets område, nära västkusten.
Sju kan hänvisa till Kristi församlingar i alla tider, -
för som det var tal om är sju fullkomlighetens tal.
I första kapitlets vers 11 uppräknas dessa sju församlingar.
"Från Johannes till de sju församlingarna i Asien. -
Nåd och frid från honom som är och som var och som kommer, -
och från de sju andarna framför hans tron och från Jesus Kristus,
det trovärdiga vittnet, den förstfödde från de döda och, -
härskaren över jordens kungar."
Det här är en överväldigande hälsning.
Alldeles i Uppenbarelsebokens början skickas hälsningar, -
från den treeniga Guden.
I dessa verser kan kan ses hänvisning till treenigheten.
Fadern som är & som var & som kommer önskar läsarna sin frid.
Den helige Anden, eller de 7 andar.
Sju hänvisar till fullkomlight, den helige Anden, -
önskar sina läsare sin frid.
Och Sonen, Jesus Kristus önskar också sin frid till sina läsare.
Texten fortsätter.
"Han som älskar oss och har löst oss från våra synder, -
med sitt blod och som har gjort oss till ett kungadöme, -
till präster åt sin Gud och fader,
honom tillhör härligheten och väldet i evigheters evighet, amen."
Johannes prisar här Gud, mycket kraftigt och hårt.
Han framlägger det allra viktigaste budskapet som också, -
är det viktigaste i Uppenbarelseboken.
Det, att Jesus har löst oss med sitt blod.
Uppenbarelsebokens viktigaste budskap är alltså inte Antikristus, -
inte heller odjurets tal eller sista tidens ångest, -
utan Jesu försoningsverk.
Ingenting är, och får inte vara lika viktigt, -
när vi läser Uppenbarelseboken.
Grundbudskapet är att Jesus har försonat våra synder.
Jesu forsoningsverk är den enda verkliga kraftens källa, alltid, -
även då det är svårt och även då vi läser Uppenbarelseboken.
Kristus har löst oss från våra synder och gjort oss, -
till kungadöme och präster åt Gud.
Gud har inte frälst dig bara för att han skulle föra dig till himlen, -
utan för att hjälpa också andra till himlen.
Ditt liv har en mening, -
att hjälpa också andra att komma till Jesus.
Meningen är inte att du bara lever här i 60-80 år, -
och väntar på att komma till himlen,
utan att hjälpa också andra att komma dit.
På sätt eller annat, medelst olika begåvningar.
Texten forstätter så här: -
"Se, han kommer med molnen, och varje öga skall se honom, -
också de som har genomborrat honom,
och alla jordens stammar skall brista ut i klagan för hans skull.
Ja, amen. Jag är A och O, säger Herren Gud,
han som är och som var och som kommer, allhärskaren."
Jag är A och O, säger Herren Gud, han som är och som var, -
och som kommer, allhärskaren.
Gud förändrar sig inte, hans namn är; 'Jag är'.
Gud är den enda som har makt av sig själv att vara.
Alla andra behöver den här förmågan utifrån.
VARVET
I vår skummande tid finns det ett som inte förändras.
Du förändras, dina omständigheter förändras men Gud förändras inte.
Han har allt i sitt grepp, har alltid haft det och aldrig släppt greppet.
Också i ditt liv har han all makt.
Det finns ingenting som inte han vet, inte litet och inte stort.
Därför behöver du inte vara ängslig, du är inte ensam.
Allt är i en större hand.
Inte har han lämnat oss här för oss själva, -
för att vara 'rädda för det värsta & hoppas på det bästa.' Jesus -
kommer på samma sätt han for. På ett synligt sätt, inte i smyg.
Han kommer med dunder och brak.
En gång ser alla honom. Även de döda, senast vid den sista domen.
Jesus kommer mitt till svåra oständigheter & stor ängslan. Han -
kommer inte mera som en lidande tjänare utan som en segrare &kung.
Då är den viktigaste frågan hos oss alla den här, -
'Är jag med honom, eller emot honom?'
Låt oss be tillsammans. Jesus -
vi tackar för det att du har all makt & en gång kommer tillbaka.
Herre, du kommer mycket snart tillbaka.
Jag ber att du gör oss färdiga att ta emot dig.
Förlåt oss våra synder i denna stund.
Jesus tack, du vet allt och känner allt i våra hjärtans djup, -
Herre förlåt, och tack för att du förlåter.
Du ser vad vi har i sinnet.
I Jesu Kristi namn, förlåt det. Amen.
I Jesu namn förkunnar jag förlåtelsen.
Du får tro det. Du får vara färdig att ta emot Jesus.
Vi fortsätter i Varvet med samma ämne igen nästa gång.
Tills dess, hej då och välsignelse.
Sv. översättning: Carl Westermarck