VARAAIT
Kas oled eluga rahul?
Paljud probleemid meie eludes
on seotud küsimusega "Kas oled rahul oma eluga?"
Tihti oleme rahulolematud.
Meile ei piisa käesolevast.
Tahaksime rohkem ja midagi uut.
Teine sellega seotud küsimus - kus on sinu identiteet?
Mille kaudu sa elad?
Kas vanemate, laste, abikaasa, töö või harrastuse omistamise kaudu?
Nende asjade kaudu elada pole väär,
aga kui me identiteet rajaneb nendele, siis ei ole me kunagi rahul.
Midagi on alati puudu.
Rohi on teisel pool aeda alati rohelisem.
Tänaseks teemaks on vallalisus.
Kuidas sellesse suhtume?
Elame ajal, mis on orienteeritud paarisuhetele.
Vallalisusse on alati suhtutud peaaegu tõrjuvalt.
Pea kõigis ühiskondades nähakse seda teise valikuna,
millega lepitakse, kui olukord nõuab.
Piibli õpetus vallalisusest ning ka abielusuhetest
on tähelepanuväärselt tasakaalus.
Nii abielu kui ka vallalisus on Piibli kohaselt positiivsed.
VARAAIT
Paulus kirjutab: "Nüüd selle kohta, millest te kirjutasite:
"On hea, kui mees ei puutuks naist."
Korintlased olid saatnud kirja,
kus küsiti Pauluse arvamust inimsuhteid puudutavates küsimustes.
Moraalne allakäik koguduses oli põhjustanud väärt seksuaalelu.
Samal ajal, kui ühed pidasid tähtsaks seksist hoidumist,
ei pidanud teised kristliku abielu pühadust millekski.
Osad suhtusid üksielamisse kui poolikusse eluviisi.
Kuidas peaks kogudus sellesse suhtuma?
Kas kristlased peaksid jääma vallalisteks või mitte?
Paulus suhtus vallalistesse eriti positiivselt.
Tema jaoks oli see selgesti ihaldatav eluviis.
Huvitav on näha,
kuidas Paulus ühendas seksuaalsuse vaoshoituse vallalisusega.
Tal oli võimatu heaks kiita seda,
et vallaline inimene harrastaks seksuaalseid suhteid.
Mida küll vend Paulus ütleks tänapäeva trendi kohta?
VARAAIT
Sellele seksihullule ajastule
kõlab halva naljana mõte aastaid või elukestvast tsölibaadist.
Seksuaalsete vajaduste rahuldamist
loetakse vältimatuks eelduseks inimese tervele ja õnnelikule elule.
Vastavalt üldlevinud arvamusele muutub inimene kinniseks ja haigeks,
kui tal puuduvad seksuaalsed kogemused.
Neid nähakse põhivajadustena, mille rahuldamata jätmine on kahjulik.
Siiski pole inimese põhivajaduseks seksuaalsete vajaduste rahuldamine.
Selleta saab hästi hakkama.
Lisaks samastatakse valel moel
soorolle ja ka inimese seksuaalsete vajaduste rahuldamist.
Need ei ole üks ja sama asi.
Paulus kirjutab:
"Ma tahaksin, et kõik inimesed oleksid nõnda nagu mina.
Kuid igaühel on oma armuand Jumalalt,
ühel nõnda, teisel teisiti.
Vallalistele ja leskedele ma ütlen,
et neil läheks paremini, kui nad jääksid nõnda nagu minagi."
1. kiri korintlastele 7. peatükk.
Apostel Paulus oli seda kirjutades poissmees.
Üsna tõenäoline, et ta oli enne abielus.
Juudi mehelt eeldati, et ta abielluks ja saaks lapsi.
Talmud - õpetus ja Juudi rahva seletusraamat Moosese seadustest,
mis loodi viie esimese aastasaja jooksul peale Kristust,
eeldab, et 20-aastane juudi mees peaks abielluma.
Seetõttu on põhjust arvata, et seadusekuulekas variser
Saulus Tarsosest oli olnud vastavalt tavale abielus.
Me ei tea seda küll kindlalt
ega ka seda, et kellega ja kui kaua see abielu kestis,
kuid ilmselt oli Paulus seda kirjutades siiski lesk.
Sellele viitavad ka Pauluse teadmised abielust.
Üks tähtis tähelepanek on see, et paljudel meistki
on elu jooksul perioode, mil oleme kas vallalised või abielus.
Nagu ilmselt ka Paulus.
Vähesed on terve elu vallalised.
Harva kestab abielu 50-60 aastat.
Seetõttu võib see teema
lähedalt puudutada ka neid, kes praegu on abielus.
Paljud kristlased elavad üksi,
näiteks abikaasa surma või abielulahutuse tõttu.
Pauluse jaoks oli vallalisus Jumala kingitus.
Tema sõnul võib olla vallaline, kuid abiellu peab astuma.
Ta ei pidanud valeks
ka nende arvamust, kes teisiti arvasid.
Kummalgi oli oma kutsumus.
Jeesus räägib evangeeliumites kolmest vallalisuse tüübist.
Ta ütleb: "On ju abieluks kõlbmatuid, kes nõnda on sündinud emaihust,
ja on kohitsetuid, kes on inimeste kohitsetud,
ja on kohitsetuid, kes on ise end taevariigi pärast kohitsenud.
Kes suudab taibata, taibaku!"
Matteuse evangeelium 19:12.
Jeesuse järgi on neid, kes on eunuhhid sündimisest saadik.
Kuidas tuleb seda mõista?
Ma ei mõista isegi.
Ma ei leidnud kuskilt mingit seletust selle kohta,
kuid on teada, et inimesi kastreeriti.
Võimalik, et Jeesus pidas silmas siin neid,
keda inimesed olid muutnud abieluks kõlbmatuteks.
Kolmandaks, on inimesi, kes vaimse kutsumuse nimel
on alistanud seksuaalse tahte, et ei igatsegi abielluda.
Neid, kes on sündimisest saadik abieluks kõlbmatud.
Neid, keda inimesed on sellisteks teinud.
Neid, kes on ise selle vabatahtlikult valinud.
Nii vallalisus kui ka abielu on Jumala antud head kingitused.
Kumbki kutsumus ei ole inimese enda meelevallas.
Kumbagi ei ole võetud, vaid mõlemad on antud.
Ühtegi kutsumust ei võeta tänagi ise.
See antakse.
Abiellu ei astuta niisama, vaid Jumala tahtel.
Vallaline ei olda niisama, vaid Jumala tahtel.
Ma ise olin vallaline 38 aastat.
Sel ajal imestasid väga paljud selle üle.
Mulle taheti nõu anda ja aidata, ning küsiti, mis on minus küll viga.
Mida sa ootad?
Mine ja võta omale naine!
Tasapisi hakkasin vastama: "Seda ei võeta, see antakse!"
Hakati tooma põhjendusi,
et koguduses on nii palju vallalisi naisi ja vähe usklikke mehi.
Vastasin, et see ei ole kerge usklikele meestele ja ka naistele,
kui tahame kõndida Jumala tahtes ja juhatuses.
Inimlikult mõeldes on naistel meestega võrreldes
matemaatiliselt vähem šansse kristlikus koguduses abiellumiseks.
See pole probleemiks Jumalale.
Kristlane on kutsutud usaldama Jumalat, mitte tõenäosusi.
Inimese üle ei saa otsustada selle järgi,
kas ta on abielus või vallaline.
Neile korintlastele, kes soovisid abielluda,
vastas Paulus, et kui nad abielluvad, siis ei ole see patuks.
Pauluse järgi võis igaüks abielluda, kui see toimus Issandas.
Issandas abiellumise all mõtles ta ilmselt kristlikku abielukäsitlust -
üks mees ja üks naine, kuni surm neid lahutab.
Issandas abiellumine on liit Jumala tahtes.
Issandas abiellumine on abiellumine Jeesusesse uskujaga.
Meil suhtutakse vallalisusse
täiesti vastupidiselt apostel Pauluse suhtumisele.
Abiellu või pühendunud paarisuhtesse minnakse,
aga vallaliseks ollakse sunnitud jääma.
Inimest, kes ei ela paarisuhtes,
peetakse tihti saamatuks või inimsuhetes kõlbmatuks.
Tuttavad ja sugulased võivad kiusata üksi elavat inimest.
Vanatüdrukuks ja vanapoisiks tembeldatakse ka kohtades,
kus muidu ollakse tolerantsema suhtumisega.
Siinkohal on hoiakud kummaliselt kahestunud.
Ühelt poolt kadestatakse vallaliste vabadust,
kuid teisalt pilgatakse.
Tahan küsida otse.
Kas sina vajad siinkohal meeleparandust?
Kas oled halvustanud neid,
kes elavad üksi või abielus olevaid isikuid?
Paulusel on seisukoht, et parem oleks jääda vallaliseks.
Tema meelest on vallalisus parem valik kui abielu.
Kasvõi eelseisva ahastuse aja tõttu.
Ta ütleb:
"Niisiis pean ma heaks seda, et eelseisva kitsikuse pärast
on inimesele kasulik olla nii, nagu ta on.
Kui sa oled seotud naisega, siis ära püüa vabaneda,
kui sa oled naisest valla, siis ära otsi naist!
Aga kui sa ka abiellud, sa ei tee pattu;
ja kui neitsi abiellub, ta ei tee pattu.
Kuid ihulikku viletsust saavad niisugused küll kannatada,
mina aga säästaksin teid."
Lisa: "Aga seda ma ütlen, vennad: aeg on piiratud.
Sellepärast siis need,
kellel on naised, olgu nii, otsekui neil ei oleks,
ja need, kes nutavad, otsekui nad ei nutaks,
ja kes rõõmustavad, otsekui nad ei rõõmustaks,
ja kes ostavad, otsekui nad ei oleks omanikud,
ja kes seda maailma kasutavad, otsekui nad ei kasutaks seda.
Sest praeguse maailma pale on möödumas."
1. kiri korintlastele 7:26-31.
Paulus, nagu teisedki Uue Testamendi kirjutajad,
ootas Jeesuse peatset tulekut.
Tema meelest oleks enne Jeesust tulevat tagakiusu
inimlikult kergem elada üksi kui koos perega.
Parem on olla üksi kui perega.
Vallalisel on lihtsam muganduda muutlike olukordadega.
Ajalugu näitab, et Pauluse jutus ja hoiakus on tarkuseiva sees.
Nimelt keiser Nero tagakiusamised, mis algasid 10 aastat hiljem sellest,
st 64 pKr, kus suur osa märtritest olid vallalised naised.
Võime mõelda, et see juhtus
vähemalt osaliselt seetõttu, et abielus olevad inimesed
sattusid vallalistest kergemini kiusatusse kompromissideks.
Muretsemine perekonna eest
viis paljud Issandast loobumiseni oma maise elu säästmiseks.
Pauluse meelest ei olnud palju aega.
Tohutud katastroofid rullusid peagi üle maailma
ja sellepärast ei peaks maised asjad tähendama kristlasele liiga palju.
See oli Pauluse mõttekäik.
Tulevane maailm ja hea taevane osa
on nii kallihinnalised, et neid ei saa millegagi asendada.
Isegi abielu ei saa olla
Pauluse järgi tähtsam kui Taevasse pääsemine.
Abielus olemine ei olnud tema meelest siiski vale.
Kui keegi tahtis abielluda, siis abiellugu, sest see pole patt.
See näitas Pauluse tasakaalukat ja praktilist suhtumist.
Kuigi abiellumine oli apostli meelest vastuvõetav,
siis ei olnud see tark tegu olukorda arvestades.
Sellele peaksime igaüks andma oma hinnangu.
Mis oleks juhtunud, kui kõik kristlased
oleksid toiminud selle nõuande järgi?
Kogudus oleks väljasuremisele määratud.
Pauluse säärane nägemus,
mis oli seotud mõttega Jeesuse nii kiirest tulekust,
mille tõttu ei olnud enam mõtet abielluda, ei läinud täppi.
Sellepärast võime olla Paulusega erineval arvamusel.
Abiellumine ei ole paha asi.
See ei ole keelatud.
Paulus ütleb, et on lubatud.
Pauluse nägemusel on siiski oma koht.
Ta räägib siin asjade tähtsuse järjekorda panemisest.
Kui oled kindel,
et Jeesus tuleb aasta pärast, siis tasub selle järgi elada.
Teine põhjus, miks Paulus kaldus vallalisuse poole,
oli võimalikult murevaba Jumala teenimine.
Ta ütleb: "Aga mina tahaksin, et te oleksite ilma mureta.
Vallaline mees muretseb Issandale kuuluva pärast,
kuidas ta võiks meeldida Issandale.
Aga naisemees muretseb maailma asjade pärast,
kuidas ta võiks meeldida naisele, ja nii on ta lõhestatud.
Ja vallaline naine või neitsi muretseb Issandale kuuluva pärast,
kuidas ta võiks olla püha nii ihu kui vaimu poolest,
aga abielunaine muretseb maailma asjade pärast,
kuidas ta võiks meeldida mehele.
Seda ma ütlen teie endi kasuks, mitte selleks,
et teile kaela heita silmust, vaid et te elaksite viisakalt
ja püsiksite kõrvalekaldumatult Issandas."
Abiellumine toob kaasa vastutust ja muret pere pärast.
Pere võtab aja.
Abielupooltel tuleb õppida kuulama, lugu pidama ja teistega arvestama.
Abielus olles on see kindlasti Jumala tahe.
Ütlesin ennegi, et kui peab elama, nagu abikaasat polekski,
siis see oleks äärmiselt vilets abielumudel.
Tihti tähendab abiellumine,
et kummalegi abielupoolele ei jää aega Jumala kuningriigi tööks.
Pauluse järgi annaks vallalisus
paremad võimalused Jumala teenimiseks.
Ühe näite elust enesest saame võtta kristliku misjonitöö alalt.
Suur osa misjonitöötajatest on üksikud naised.
Paljud mehed on naljatlevalt Jumala ees ohanud,
et siin ma olen Issand, saada mind!
Parandan: Siin ma olen Issand, saada õde!
Paljude misjonäride ohverdav tegevus
on olnud võimalik nimelt seetõttu, et neil on olnud vallalisuse kutse.
Kristlik kogudus peaks olema
ülimalt tänulik selliste inimeste ja nende kutsumuse üle.
Nii abielul kui ka vallalisusel on omad head ja vead.
Vallalisus annab enam võimalusi Jumala teenimiseks.
Abielu jälle lihvib käitumist ja õpetab teisega arvestamist.
See hoiab ka nn jalad maas.
VARAAIT
Olin siis 38 aastat vallaline, nagu ennist mainisin.
Enda meelest olin üsna hea mees, kuid siis ma aga abiellusin.
Sain aru, et ma polegi nii veatu ja meeldiv.
Kui lapsed sündisid, siis kadusid viimasedki head arvamused
minu kannatlikkuse ja armastusväärsuse kohta.
Kadunud on ka võimalus vabamaks ajakasutuseks.
Vallalisena oli mul rohkem aega,
kuigi ma ei kasutanud seda alati õigesti.
See andis head võimalused Jumala kuningriigi tööks
ning võimaldas teisel moel inimestega suhelda
ja andis ka rohkem aega vaimse tervise eest hoolitsemiseks.
Abiellumine mõjutab paljusid nii, et nad jäävad kogudusest eemale.
Aktiivne koguduseelu
ei ole perega elades nii lihtne kui üksi elades.
Kui segavaks ei saa laste päevane uneaeg
või varajane magamaminek, siis lihtsalt väsimus ja ajapuudus
võib võtta pereemalt või -isalt tahte elada aktiivset koguduseelu.
Ka abielus olles saab Jumalat teenida ning elada Tema tahte järgi.
Paljud apostlidki olid abielus ja naised olid reisides kaasas.
Uues Testamendis mainitakse ühte abielupaari -
Akvilat ja Priskillat, kes tegid koos Jumala riigi tööd.
Oleme me abielus või mitte,
saame teenida Issandat andidega, mida Ta on meile andnud.
Meie elud erinevad tohutult,
olenevalt sellest, kas oleme vallalised või abielus.
Mõlemal juhul on see hea ja külluslik elu.
Jumal saab meie elusid kasutada, kui oleme abielus või vallalised.
VARAAIT
Apostel Paulus kirjutab kirjas roomlastele 14. ptk-is nii:
"Sest kui me elame, siis elame Issandale,
ja kui me sureme, siis sureme Issandale.
Kas me nüüd elame või sureme - me oleme Issanda päralt."
Edasi ta jätkab:
"Oskan elada kehvalt ja oskan elada ka jõukalt,
olen kõigega ja kõigi oludega tuttav."
Filipi 4. peatükk.
"Oskan elada kehvalt ja oskan elada ka jõukalt,
olen kõigega ja kõigi oludega tuttav:
nii kõhtu täis sööma kui nälgima, elama nii jõukuses kui puuduses.
Ma suudan kõik tema läbi, kes teeb mind vägevaks."
Psalmides öeldakse: "Kõik mu allikad on sinus!"
Olukorrad, asjaolud ning meiegi muutume.
Teised inimesed muutuvad, kuid Jumal ei muutu.
Sellepärast suhe Jumalaga tähendab meile rohkem
kui see, kus oleme, mida teeme, kellega oleme või kellega mitte.
Põhiküsimus on see: kas sulle piisab Jeesusest?
Kas mulle piisab Jeesusest?
Kas minu allikas on Jumalas, Jeesuses,
või otsin elujõudu kuskilt mujalt?
Kas otsin seda harrastustest, tööst või perest?
Küsisin alguses, mille najal püsib sinu identiteet?
Kas see sõltub perekonnaseisust?
Kas see sõltub sellest, kas oled vallaline või abielus?
Nii sa jaksa pikemas perspektiivis ei abielus ja ka vallalisena.
Kui meie identiteet tugineb Jeesusele, siis on meil põhjus elamiseks.
Kunagi tehti üks uuring pikaealisuse saladuse osas.
Selles uuringus tulid esile 5 kohta maailmas,
kus inimesed elavad üle 100 aasta vanaks.
Oluliselt vanemaks
kui ümberkaudsetes külades või linnades.
Üks nendest kohtadest paiknes Okinawa saarel.
Väike küla, kus elatakse üle 100 aasta vanaks.
Igal ühiskonna liikmel selles väikses külas,
olgu ta alla või üle saja aasta vana on mingi põhjus tõusta voodist üles.
Neil on selleks sõna "ikigai".
See sõna tähendab:
põhjus elamiseks ja voodist tõusmiseks.
Igal kogukonna liikmel
on oma ülesanne, põhjus ning koht selles kogukonnas.
Lisaks toituvad nad tervislikult ning liiguvad looduses.
Neil on põhjus elamiseks ja hommikul voodist üles tõusmiseks.
Mis on sinu põhjus elamiseks?
Mille nimel sa elad?
Mis on sinu ikigai?
Mis annab sulle jõudu üles tõusmiseks?
Jeesus on see põhjus, mille järele sinagi igatsed.
Jeesus on sinu ikigai.
Lase Tal saada elamise põhjuseks!
Lase Temal näidata, et kõik on parem läbi Tema.
Lase Tal tulla sinu ellu.
Palvetame koos!
Kallis Jeesus, tänud selle eest,
et Sa tahad olla meie ikigai, st põhjus elamiseks.
Jeesus, näed, et paljud meist ei taha tõusta üles voodist.
Polegi mingit põhjust tõusmiseks ega millegagi tegelemiseks.
Tule Jeesus meie eludesse ja anna meile põhjus elamiseks!
Selles oled Sina maailma parim.
Palume Jeesuse nimel, anna igaühele põhjus elamiseks,
mõtestatud elu ja näita, Issand, et Sina oled selles meister.
Tänan, et tahad anda meile patud andeks.
Puhasta meist kõigest, mis on läinud valesti.
Tänud, et oled põhjus elamiseks, meie ikigai!
Jeesuse nimel, aamen.
Tõlge: Kuno Kivikink