VARAAIT
Tere tulemast "Varaaita"!
Alustame teist osa sarjast "Kadunud ühenduse jälgedes".
Jätkame inimsuhete teemal.
Eelmine kord rääkisime riidudest ja leppimistest.
Tänane teema on andeksandmine.
Andeks andmise õppimine on inimsuhetes üks tähtsaim aspekt.
Andestamine ja andestusse uskumine.
Ilma selle oskuseta jätame seljataha
palju purunenud inimsuhteid, kibestumist ja halba enesetunnet.
Kui õpime andeks paluma, andeks andma ja uskuma andestusse,
siis on meie lähedal kergem elada.
Sõna "andeks" on raske sõna, mitte häälduse, vaid tähenduse tõttu.
See on raske sõna juba seetõttu, et andeksandmine maksab.
Andeksandja maksab alati asja kinni.
Kui mitte tervenisti, siis vähemalt osaliselt.
Kujuta ette sellist olukorda, et oled teinud sõbra telefoni katki.
See on maha kukkudes katki läinud ning sa ei suuda seda kinni maksta.
Palud andestust, sest sul on tõesti kahju.
"Palun südamest andeks, et lõhkusin su telefoni."
Kui su sõber annab andeks,
maksab ta telefoni remondi eest, kui ta ikka annab andeks.
Tõeline andeksandmine tähendab,
et andeksandjal pole mingeid pretensioone andekssaanu suhtes.
Muidugi on võimalus paluda andeks ja pakkuda kahju hüvitamist.
See oleks mõistlik lahendus.
Tekitatud pahameelt,
raisatud aega ja raha ei saa alati korvata.
Andeksandmine läheb alati andeksandjale midagi maksma.
Kui mitte raha, siis midagi muud.
Näiteks vaimset kapitali.
See nõuab andestavat ja armulikku meelt
ega pole seetõttu lihtne.
Andeks palumine eeldab alandlikkust.
Alandlik on paluda teiselt andeks ja jääda sõltuma tema armust.
Meie sisemine uhkus takistab meil
vahel uskumast andeksandmisse, kuigi teine on endas kindel.
Eriti siis, kui tehtud kahju on peaaegu korvamatu.
See nõuab usaldust uskuda, et teine tõesti andestab.
Meil on elu jooksul kui mitte miljoneid,
siis vähemalt sadu või tuhandeid juhtumeid,
kus peaksime paluma ja andma andeks.
Sellepärast räägitaksegi Piiblis niipalju andeksandmisest.
Sellest räägime ka täna.
Tere tulemast saatesse "Varaait"!
VARAAIT
Jumal kutsub meid andestama neile, kes on meie vastu eksinud.
Paulus kirjutab Koloslaste 3. peatükis nii:
"üksteist taludes ja üksteisele andestades,
kui kellelgi on teise vastu kaebust.
Nii nagu Issand teile on andeks andnud,
nõnda tehke teiegi!
Meil võib olla praegugi meeles midagi kellegi tuttava vastu.
Miks see pidi niimoodi juhtuma?
Mida ta endast õige mõtleb?
Kas ta ei aima, palju kahju ta oma tegevusega teeb?
Olgu meil teiste vastu mida iganes, kutsutakse meid üles andeks andma.
Mis on see andeksandmine?
See on kättemaksu ärajätmine.
See tähendab, et me ei sunni teda maksma oma tegude eest.
See on selle asja suhtes oma õigustest loobumine -
kohtuskäimisest loobumine ning armu andmine.
Teise vabastamine vastutusest.
Kas andeksandmine on ikka mõistlik tegu?
Ega ei ole ikka küll.
See on hullumeelne ja mõistusevastane.
See pole õiglane või vähemalt ei tundu olevat.
Inimene peab vastutama oma tegude eest.
Nii ütleb inimlik õiglusetunne.
Nii ütleb ka Jumala seadus.
Silm silma vastu, hammas hamba vastu,
sinikas sinika eest, see on 10 käsu seletustes.
Jumala seadus ei tea, mis on arm ja andeksandmine.
Ta teab vaid, mis on hüvitis ja lepitus.
Miks me siis tahame andeks anda?
Eelkõige sellepärast, et Jumal kutsub meid selleks.
Sellest peaks piisama.
Kuigi seadus ei tunne armu, annab armastav Jumal ikka armu.
Me peame andma andeks, sest Jumal ise annab andeks.
Jumal teeb nii.
Ta on ise meile andestanud lugematu arv kordi,
mille tõttu peaksime juba surnud olema.
Me oleme teinud pattu Jumala vastu ja teeninud välja igavese hukatuse.
Piibli järgi on patu palk surm ja igavene lahusolek Jumalast.
Mille tõttu oleksime pidanud surema ja minema põrgusse,
kuid Jumal ei ole nõudnud meilt meie hinge ja vaimu,
vaid ta andis oma poja surema meie eest.
Jumal nõuab Jeesuselt seda, mida Ta oleks pidanud nõudma meilt.
Jeesus hüüdis Kolgatal: "Isa, anna neile andeks!"
Ja Isa andis.
Ta on praegugi meie suhtes armuline ja andestaja.
Jumala andeksandmine paneb meidki lähedastele andestama.
Andeks andmine Jumala poolt pole ainult vaga ja kaunis soov,
vaid see on eeldus andekssaamisele.
Jeesus räägib mäejutluses Matteuse 6:14-15:
"Sest kui te annate inimestele andeks nende eksimused,
siis annab ka teie taevane Isa teile andeks,
kui te aga ei anna inimestele andeks,
siis ei anna ka teie Isa teie eksimusi andeks."
Jumal tahab anda meile andeks kõik meie eksimused Tema vastu.
Andekssaamisel on üks tingimus -
me peame andma andeks neile, kes on eksinud meie vastu.
Kui me ei anna andeks oma lähedastele,
siis ei suuda me uskuda ka Jumala andestusse.
Selline on seadus,
et keegi ei suuda muuta mitte kunagi mitte midagi.
Võimatu on uskuda Jumala andestusse,
kui suhtutakse kellessegi kibestumisega.
Meie südametunnistus ei luba seda.
Jumal on sidunud
andestusse uskumise andeks andmisega.
Jumal on meile kogu aeg armuline.
Kuid me ei suuda seda vastu võtta, kui oleme seotud valede asjadega.
Kui me tunnistame oma patud, siis on tema ustav ja õige,
nii et ta annab andeks meie patud ja puhastab meid kogu ülekohtust.
Andeks andmine ei ole mingil juhul
seotud kergeusklikkusega või teiste uksematiks olemisega.
Jeesus õpetas oma jüngreid Luuka 17. ptk-is järgnevalt:
"Jälgige end: kui su vend patustab, siis noomi teda,
ja kui ta kahetseb, anna talle andeks!
Ja kui ta ka seitse korda päevas sinu vastu patustab
ja seitse korda sinu poole pöördub, öeldes: "Ma kahetsen",
andesta ikka talle!"
Ja apostlid ütlesid Issandale: "Kasvata meie usku!"
Ei ole vale noomida seda, kes eksib sinu vastu.
Küsime tihti lastelt:
"Öelge, mis tunne teil on, kui keegi teeb teile haiget?"
Mõttetu on kurta, kui teine ei saa aru, et said haiget.
Kuidas saab keegi andeks paluda,
kui ta ei saa aru, et on valesti teinud?
Kui me aga eksime, peaksime ka andeks paluma.
Jeesus nõuab, et patustaja paluks andeks kasvõi 7 korda päevas.
Kui teine palub andeks ja kahetseb, siis on me kohustus anda andeks.
Ükskõik kui palju kordi päevas.
Pole ime, et kui jüngrid seda kuulsid, palusid nad: "Kasvata meie usku!"
See tundus olevat äärmiselt raske.
Kui Jeesus ühes teises olukorras rääkis korduvast andeksandmisest,
siis küsis Peetrus temalt nii:
"Issand, kui mitu korda minu vend võib minu vastu patustada
ja mul tuleb talle andeks anda?
Kas aitab seitsmest korrast?"
Jeesus ütles talle:
"Ma ei ütle sulle 7 korda, vaid kas või 70 korda 7.
Peetrus võtab taskust kalkulaatori ja hakkab arvestama.
See teeb kokku 490 korda.
See on piir.
Mitte enam üle 500 korra.
Rohkem ei peagi andestama, Jeesus?
Number 7 on täiuslikkuse number.
Numbrid 70x7 viitavad lõpmatule täiuslikkusele.
Andeksandmise kordadel ei peaks olema ülempiiri.
Jumala andeksandmine on selline.
Nii annab Tema andeks.
Tema armul pole piire.
Ta annab andeks uuesti, uuesti, ja ikka uuesti Jeesuse pärast.
Sama andeksandmise meelsust
ootab Ta ka meilt lähedastega suheldes.
Kus kulgeb sinu piir andestamises?
Kus see kulgeb?
VARAAIT
Jeesus tajus seda
andeksandmisega seonduvat põhimõtet selliselt:
"Seepärast on taevariik
kuninga sarnane, kes tahtis oma sulastega arvet teha.
Kui ta siis hakkas arvet tegema,
toodi ta ette üks, kes võlgnes talle kümme tuhat talenti.
Et tal aga maksta ei olnud, käskis isand müüa tema ja ta naise
ja lapsed ja kõik, mis tal oli, ning maksta.
Siis see sulane kummardas teda maha heites ja ütles:
"Ole minuga pikameelne ja ma maksan sulle kõik!"
Ja isandal hakkas sulasest hale,
ta laskis tal minna ning kustutas laenu.
Selles jutus nõudis kuningas varade kasutuse kohta teenijatelt aru.
Ilmselt olid küsimuse all krooni varad - maksutulud.
Teenijad olid ilmselt
maksukogumise õiguse ostnud kuninga ametimehed.
Üks neist ametimeestest oli hoidnud kogu maksutulu endale
ja jätnud kroonile edasi toimetamata 10 000 talendi suuruse summa.
Praeguses vääringus oleks see 10-15 miljonit eurot.
Kindlasti ei olnud tegemist väikeametnikuga,
vaid kõrgetasemelise aadlikuga.
Selliseid summasid vaevalt et iga maksukoguja kaudu liikus.
Võlgujäänud kuninga teenija
määrati koos perega müüdavaks ja võlg nõuti välja.
Teenija alandus kuninga jalge ette ning palus pikameelsust ja armu.
Kuningal hakkas teenijast kahju.
Ta andis talle armu ja kustutas kogu võla.
See on sama asi, kui maksuamet andestaks
suurtele maksuvõlglastele nende maksupettused aresti asemel.
Paljud soomlased võtaksid sel juhul õigluse teemal sõna.
Nii on Jumal meile andestanud ja veel palju, palju rohkem.
Tekst jätkub nii:
"Aga kui see sulane oli välja läinud,
leidis ta ühe kaassulase, kes võlgnes talle sada teenarit.
Ja temast kinni haarates kägistas ta teda ja ütles:
"Maksa, mis sa võlgned!"
Siis see kaassulane palus teda maha heites:
"Ole minuga pikameelne ja ma maksan sulle!"
Aga tema ei tahtnud,
vaid läks ning laskis ta heita vangi, kuni ta oma võla ära maksab.
Kuningalinnast väljaspool,
kohe peale armusaamist, kohtas ametnik teist,
ilmselgelt madalama tasemega maksukogujat.
Too oli talle võlgu 100 teenarit, mis on meie rahas u 15-20 eurot.
Ta nõudis raha sisse,
kasutades isegi vägivalda rahade tagasisaamiseks.
Kui mehel ei olnud, millega maksta, siis heideti ta vanglasse.
Jeesus tahtis teadlikult esile tuua ja küsida kuulajatelt,
et kas on nii, et oleme saanud Jumalalt andeks ääretult palju,
kuid pole valmis andestama neile, kes on meile võlgu ääretult vähe,
võrreldes meile andestatuga.
Siin on küsimus samast asjast,
kui Jeesuse võrdluses pinnust ja palgist.
Telefonipostist silmas.
Näeme prügi teiste silmas, aga mitte palki oma silmas.
Oleme nõudlikud teiste suhtes aga enda suhtes äärmiselt armulised.
Tekst jätkub nii:
Kui nüüd teised sulased nägid, mis sündis, olid nad väga nördinud
ja tulid ning kaebasid oma isandale kõik, mis oli juhtunud.
Siis kutsus isand tema enese juurde ja ütles talle:
"Sa tige sulane! Ma kustutasin kogu sinu võla, sest sa palusid mind.
Eks siis sinagi oleksid pidanud halastama oma kaassulase peale,
nõnda nagu mina sinu peale halastasin!"
Ja ta isand vihastas ning andis ta piinajate kätte,
kuni ta maksab ära kõik, mis ta temale võlgnes.
Nõnda teeb ka minu taevane Isa teile,
kui teie igaüks kogu oma südamest ei anna andeks oma vennale."
Kas kaassulased tegid õigesti,
rääkides kuningale sellest kurjast sulasest?
Igal juhul.
Õige on olla nõrgema poolt.
Isegi selle kartusega, et tugevam võidab.
Kuri sai oma palga ja õigus võitis.
See võrdlus jäi jüngritele kindlasti meelde.
Lihtne on hukka mõista selle halva sulase sellist käitumist.
Kas me ise ei käitu vahest samamoodi?
Kas me loome andeksandmisele tingimusi,
nagu näiteks - ma andestan sulle, aga vaata, et see ei kordu!
See pole andestamine, vaid väljapressimine.
Andeksandmine on tingimusteta.
Ütleme, et andestan sulle, kuid seda ei saa unustada!
Seegi pole andeks andmine.
Leppimisega seondub tahe unustada kõik, mis olnud.
Vanu asju enam ei meenutata.
Samas peame ütlema,
et me ei andesta unustamise teel, vaid me unustame andestades.
See on tahtlik otsus ja tunded järgnevad hiljem.
Halvad mälestused
vajuvad andeks andes tasapisi unustusse.
Kui me aga tuhnime neis, siis ei suuda me kunagi andestada.
Mitte kunagi.
Levinud viis "andestada" on järgnev.
"Ma andestan sulle, kui hüvitad kõik viimse pennini."
Andeksandja ei nõua hüvitisi, vaid maksab ise kõik kinni!
Vaatamata kõigele ise.
Vahest me ütleme:
"Saad andeks, kui palud piisavalt ilusti ja õigete sõnadega."
Andeksandmise juurde ei kuulu tingimuste seadmine.
"Ma küll andestan sulle,
kuid sinusugused lõngused peaks küll kuhugi luku taha panema."
Andeksandmise juurde ei kuulu ka näägutamine.
"Pead selle selgeks saama, muidu vead jäävadki korduma."
See ei ole armu andmine, see vigade meeldetuletus.
See ei ole arm, vaid see on seadus.
Juhised peavad olema eraldatud andestusest.
"Saad nüüd andeks, kui väga tahad."
Andeksandmisele ei saa sundida.
See peab olema vabatahtlik.
Keegi ütleb: "No, sorri."
Andeks palumine ja andmine ei ole formaalsus, mida tuleb täita.
"No sorri siis, hästi on, palume andeks."
Tegemist pole kohustuse ega formaalsusega, mida tuleb täita.
Tuleb ka mõista oma sõnade tähendust!
VARAAIT
Jumal on andestanud meile ja seetõttu saame meiegi andestada.
Johannes kirjutab nii:
"Siin on armastus, mitte selles, et meie oleme armastanud Jumalat,
vaid et tema on armastanud meid
ja on läkitanud oma Poja lepitusohvriks meie pattude eest."
Me saame andestada seetõttu, et Jumal on enne andestanud meile.
Me ei anna andeks, et saaksime ise andeks,
vaid seepärast, et oleme saanud andeks.
Tema armastus on kogu armu ja kõige armastuse allikas.
See on täielikult tingimusteta.
Mõtle, Jumal on sinulegi andestanud kõik sinu patud, vead,
valed sõnad, kõik su mõtted, kõik su teod, kõik su hoiakud.
Nende kõikide eest on makstud kõrge lepitushind.
Jeesus suri nende eest.
Selle põhjal andestab Jumal meile kõik.
Saad selle vastu võtta.
Sa saad anda andeks neile, kes on sinu suhtes valesti käitunud.
Isegi tahe seda teha on juba suur asi.
Saad, soovid ja tahad andestada.
Jumal näeb meie nõrkusi ja ainult tahtmisest piisab,
et avada oma süda Jumala andeksandmisele.
Jeesuse nimel võid uskuda,
et kõik su valed sõnad, mõtted ja teod on andeks antud.
Palvetame koos!
Issand, tänud selle eest, et oled armastanud meid esimesena.
Tänud selle eest, et saame loota Sinu armastusele just praegu.
Sa võtad seda tõsiselt
ja armastad meid igaüht igavese armastusega.
Täname, ülistame ja teenime sind selle eest,
et saame uskuda sellesse.
Jeesuse nimel, see on tõsi.
Täname selle eest, aamen.
Tänud, et olid meiega "Varaaidas".
Jätkame 2 nädala pärast.
Näeme siis, kohtumiseni!
Tõlge: Kuno Kivikink