VARAAIT
Kas meie elu on lihtsalt juhus?
Kas sellel on mingit tähtsust?
Kas meie elu on täiesti asjatu? Kas see on halb nali?
Kas on olemas plaani, mis juhiks maailma liikumist?
Kas on planeerija, säilitaja, kes seda valdab?
Või on kõik lihtsalt juhus?
Kas ka mina olen juhuse juhitud tegu nagu vanas laulus öeldakse?
Igaüks meist on näinud TV loodus- saateid, kus on tuttav hääl:
"Evolutsiooni tulemusena on sellel süvamerekalal arenenud
hämmastav võime näha pimedas" või "loodus ei ole andnud pingviiniemale
tiibu, kuid see-eest suurepärase sukeldumisoskuse" või
"juhus on valinud kilpkonnale kilbi, mis kaitseb tema haavatavat keha".
Me oleme harjunud sellega, et juhus, loodus ja aastamiljonid
personifitseeritakse, neist on saanud kõnekeeles tahtvad ja
valikuid tegevad mõjurid, kes vormivad maailma nagu teadlikult
teatud suunas.
Juhusest on tehtud isikustatud looja, kellele on mistahes võimalik,
kui vaid anname piisavalt aega.
Varem usuti Kõigeväelisse Jumalasse, nüüd kõigeväelisse aega ja juhusesse.
Kui peatuda mõtlema, siis see on üsna trööstitu kui kogu maailm
on rajatud juhusele.
Meil pole toetuda muule, kui iseendale ja pimedale saatusele.
Sel juhul on maailmakõiksus, sina ja mina kaasaarvatud,
juhuse tahe, isikustamata molekulide juhuslik kokkupõrge, liikumine,
mis sama juhuslikult moodustub üha uuesti ja uuesti.
Minu arvates on see küll väga trööstitu.
Kui selle kõige taga pole mõistust või plaani, oleme tuulte tallata-
pole kedagi, kes planeeriks maailma ajalugu või elu. Mitte kedagi,
kes ütleks, mis on õige ja vale.
Sel juhul dikteerivad tugevamad reeglid ja nõrgemad surevad välja.
Mõni aeg tagasi oli uudistes kirjanik Pentti Linkola viimasest teosest.
See ökofašist, nagu teda iseloomustatakse,
ütles, et nii kaua kui kasvõi üks terrorist elab, on lootust.
Linkola sõnul on laste saamine suurim keskkonnakuritegu ja
tema arvates peaks kogu maailmas kehtima ühe lapse seadus.
Ta ütles mõni aeg tagasi, et ka tsunaamist polnud rõõmu -
see ei kahandanud ühe päeva jooksul inimeste hulka.
Milline maailmapilt on inimesel, kes sedasi räägib?
Linkolal ei ole Jumalat või jumalaid, kes juhiksid maailma.
Kõik põhineb juhusel, evolutsioonil ja looduslikul valikul.
Ja loodus on talle tähtsam kui inimene.
Linkola on äärmuslik ja hirmutav eeskuju mõtlemisest, kus on
omaks võetud juhuslikkuse maailmapilt.
Ta viib selle mõtte loogiliselt kohutava lõpuni välja ja ütleb, et
inimesel ei ole mingit erilist väärtust selles ellujäämisvõitluses.
Me oleme vaid evolutsioonimass.
Tugevamad jäävad ellu, nõrgemad hävinevad ja
inimlikul pole lõpuks mingit tähtsust.
Kurikuulus Jokela massimõrvar viis selle mõtte sõnadest tegudeni.
Seega, kui me oleme juhuse vemp, pole millelgi lõpuks tähtsust.
VARAAIT
MÜÜDIMURDJA 4 KÕIGEVÄELINE JUHUS
Müüt - kõigeväeline juhus, kõik toimus juhuslikult -
tuhandete, miljonite aastate jooksul.
Nüüd ollakse vaimustunud navigaatorist - milline vahend!
Kuidas küll selline on suudetud välja mõelda?
Mõtle kui kaua seda on toodetud - arvutit, mis oskab sind
kohale juhatada ja vahel juhatab täiesti ükskõik kuhu.
Ja ikkagi on meil, igal mehel, istunud kõrval juba kaua täiuslik
navigaator, kes alati teab, kuhu tuleb sõita.
Kuidas navigaator on sündinud?
Keegi ei kahtlusta, et navigaatorit pole inimene välja mõelnud,
loonud ja ehitanud inimene, et sellel on olnud valmistaja.
See pole tekkinud.
Keegi ei usuks, et kui loopida navigaatori osi õhku, siis
mingil hetkel tuhandete aastate jooksul läheksid osad kokku ja
tekiks navigaator, mis vahel juhatab valesti, aga ikkagi.
Aga see, kes istub su kõrval, see on juhus?
See on juhuslikult tekkinud.
Sedasi, et emake loodus on seda kujundanud nii, et nõrgad
jäävad maha ja tugevad jäävad ellu.
Kui see looduslik valik peaks paika ja nõrgad langevad välja, siis
millisel ajajärgul inimesel on tekkinud tunne?
Kas see siis ei pea paika, et tundlikumad on nõrgemad?
Kui oleks olnud isendid, kellel pole tundeid ja need kellel on tundeelu.
Need, kellel on tundeelu, ei oleks suutnud kaitsta oma reviiri,
kuna nad oleksid hakanud mõtlema, et ma ei taha tappa teist,
kuna see ei ole hea.
Või paljunemine?
Need, kel ei ole tundeid, oleksid paljunenud ükskõik kellega
ja ükskõik kui mitu korda ja järglasi oleks sündinud.
Aga need, kellel on tunded, need on seotud ühe inimesega
ja oleksid tahtnud saada järglasi ainult sellega.
Tunne poleks olnud tugev iseloomu omadus vaid justnimelt nõrkus.
Müüt - kõik on juhus - ei pea paika!
VARAAIT
Me elame ajal, mil usk Jumalasse loojana, säilitajana ja juhtijana
on tõelises kriisis.
Peetrus kirjutab teise kirja 3. peatükis:
"Seda teadke kõigepealt, et viimseil päevil tuleb pilkesõnadega pilkajaid,
kes elavad iseeneste himude järele
ning ütlevad: "Kus on tema tulemise tõotus? Sest sellest ajast,
kui isad läksid hingama, jääb kõik nõnda, nagu oli loomise algusest!"
Sest neil , kes seda tahavad on teadmata, et taevad olid vanasti
olemas ja maa koosnes veest ja vee läbi Jumala sõnade väe tõttu
ja et nende läbi tookordne maailm hukkus veeuputuses."
Piiblis mõeldakse viimsete päevade all aega enne Jeesuse teist tulemist.
Selle ajajärgu lõppu.
Peetruse kohaselt inimesed ei usu siis enam, et Jumal on selle maailma
loonud. Nad ei usu, et muistne maailm hävis kord ulatuslikus,
kogu maailma hõlmavas veeuputuses.
Nad ei usu enam loomisesse vaid millessegi muusse ja
see veendumus ei põhine ainult tundel ja hetke mõttevälgatusele.
Selle taga oleks teadlik ükskõiksus selle ilmutuse suhtes, mille
Jumal on andnud endast ja maailma sünni kohta.
Me elame nüüd ajal, mil ametlik seisukoht ja avalik arvamus peavad
maailma tekkimist juhuse tulemuseks.
Meile kuulutatakse kogu aeg, et maailm on aastamiljonite jooksul
arenenud evolutsiooni õieks.
Me elame nüüd ajal, millest Peetrus rääkis.
Apostel Pauluse kohaselt pole sellise mõtlemise puhul küsimus
mingis väikses asjas. Tema sõnul oleme vastutavad selle eest,
kuidas me suhtume Jumalasse Loojana.
Paulus ütleb roomlaste kirja 1. ptk salmides 18 ja sealt edasi:
"Sest Jumala viha saab ilmsiks taevast kõige inimeste jumalatuse
ja ülekohtu vastu, nende vastu, kes tõde ülekohtuga kinni peavad,
sellepärast et see, mida teatakse Jumalast, on avalik nende seas;
sest Jumal on seda neile avaldanud.
Sest tema nähtamatut olu, nii tema igavest väge kui jumalikku olemist,
nähakse, kui neid pannakse tähele, tema tegudes maailma loomisest
alates, nii et nad ei saa vabanduda"
Jumal on end ilmutanud looduses, aastaaegades, loomades, taimedes,
tõusus ja mõõnas, planeetides, päikeseloojangutes ja -tõusudes,
hommikuses udus, linnulaulus jne.
Pauluse sõnul võib kestahes loodust vaadeldes järeldada, et on olemas
Jumal, kes selle kõik on loonud ja see Jumal on nähtamatu,
kuid siiski tõeline.
See Jumal on olnud alati olemas ja Ta ei muutu.
Ta on ligi igas paigas ja tal on kõik võim.
Tema käejäljed paistavad kõikjal looduses, ükskõik kuhu me vaatame.
Kui istume suvila verandal ja vaatame tasast järvepinda ja
kuulame, kuidas kuskil kägu kukub ja näeme, kuidas punane päike loojub
horisondi taha ja miski meie sees ütleb, et keegi peab olema selle
teinud ja kavandanud.
See pole saanud tekkida juhuslikult.
Või kui me vaatame muuseumis ilusat pilti, on see siis Rembrandt või
Michelangelo, siis kogu meie mõistus ja kogemus hüüab sedasama.
Selle kunstiteose on teinud kunstnik.
Oleks tore kohtuda. Mida ta veel on teinud?
Pauluse sõnul jõutakse tupikusse siis kui tahetakse eitada loojat.
Maailma uhkeim kunstiteos on sündinud juhuslikult.
Loodusel ei ole loojat ega kunstiteosel kunstnikku.
Nagu Mikko enne tõdes ei ole GPS saanud tekkida juhuslikult.
Keegi ei usu seda, ükskõik kui palju aastamiljoneid loobitaks ja
siiski paljud usuvad, et see täiuslik GPS seal kartja koha peal,
see on tekkinud juhuslikult. See on täitsa meeletu.
Kui me eitame Jumalat loojana, ei jää see tagajärgedeta.
See mõjutab meie oma elu. Paulus ütleb:
"sellepärast, et nad Jumalat tundes ei ole teda kui Jumalat austanud
ega tänanud,
vaid on oma mõtlemistes saanud tühiseks ja nende mõistmatu süda
on läinud pimedaks.
Kiites endid targaks, on nad saanud jõledaks ja kadumatu Jumala au
vahetanud kaduva inimese ja lindude ja neljajalgsete ja roomajate
sarnase kuju vastu."
Jumala eitamine on alati teadlik tegevus.
Kõik inimesed on saanud tunnistuse Jumalast looduses.
Pauluse kohaselt on sellel kui me eitame Jumalat loojana, oma tagajärg.
See mõjutab mõtlemist.
Kui me alustame sellest, et Jumalat ei ole, siis me satume vastuollu
selle maailmaga, mille Jumal on loonud.
Jumala eitamine viib Pauluse sõnul selleni,
et Ta asendatakse millegi muuga.
Hakatakse kummardama jumalatena asju, mis ei saa inimest aidata.
Olgu see siis kivid või kuld või loomapildid või inimeste pildid või
raha või klaas või metall või teadus või kunst.
Kui me toetume sellele, see ei päästa, see ei too rahu.
Heebrealaste kirja kirjutaja ütles, et usu kaudu me mõistame,
et maailm on ehitatud Jumala sõnaga ja et see, mida me näeme,
pole sündinud nähtavast.
Küsimus pole veenmises, stiilis, et see peab olema nii, see on kindlasti
nii, see on nii, see on nii, see on nii, ilma tõenditeta.
Usk põhineb tõsiasjadel, mida Jumal on ilmutanud nii looduses
kui Piiblis. Usk on loogiline, usk on järjekindel sirutumine
Jumala ilmutuse poole. See on arukas, see on väga arukas.
Heebrealaste kirja kirjutaja sõnul avab usk mõistmise.
See paneb tuled põlema.
Jumala poolt valgustatud mõistmine on nagu süüdataks tuled
mingis väga kirkas lambis.
Siis kui inimene ütleb, et ta on mõistlik, kuid tal on vale pilt
maailmast, siis see on nagu oleks maja, kus tuled põlevad,
aga kedagi pole kodus.
Tõeline valgus on Jumala tundmine.
Usk avab mõistmise.
Selle valguses näeme, et maailm on selline, nagu ta tegelikult on.
Näeme, et maailm on sündinud igavesest Jumalast, mitte
igavesest mateeriast.
VARAAIT
Loodus tunnistab Jumala olemasolust, aga teine tunnistaja on ajalugu.
Piibli kohaselt maailma ajalugu pole pime juhus, juhukaup.
Kõigeväelisel Jumalal on dirigendikepp.
Ühelegi rahvale, ühelegi inimesele ei ole juhtunud ega juhtu midagi
ilma Jumala teadmata, Jumala lubamata või Jumala juhtimiseta.
Kui me loeme Piiblit, siis sealt kerkib esile suur hulk isikuid,
kes on ennustanud tulevasi sündmusi Jumala nimel.
Kui jälgida prohveteeringuid, näeme, et suurem osa
neist on täide läinud.
Peetrus kirjutab, et "iialgi pole ühtegi prohvetiennustust esile toodud
inimese tahtel, vaid Pühast Vaimust kantuina on inimesed rääkinud,
saades sõnumi Jumala käest."
Jumal andis valitud inimestele ilmutuse tulevasest.
Suurem osa Piibli sadadest prohveteeringutest
puudutab tulevast Messiat.
VT-is räägitakse Tema sünnikohast,
Tema sünniviisist, Tema sünni üksikasjadest, Tema elukaar,
Tema elukoht, Tema iseloom, Tema õpetuse põhijooned, surm ja sellega
seotud üksikasjad, ülestõusmine, taevasse minek jne.
Jeesuses täitusid kõik need prohveteeringud täht-tähelt.
Sellele lisaks kirjeldatakse VT-s selliseid sündmusi,
mis toimusid palju hiljem või pole veel toimunud.
Iisraeli rahva tagasipöördumine oma maale toimus aastal 1948.
Seal mainitakse rahvaste viha
Iisraeli vastu, antikristuse tõusu, suur maailmalõpuaegne maailmasõda,
Messia teine tulemine, Iisraeli rahva pöördumine Kristuse poole jne.
Need on juba täitunud ja täituvad prohveteeringud veenavad vähemalt
mind selles, et maailma ei juhi mitte juhus, vaid Kõikvõimas Jumal.
VARAAIT
Toon ühe valgushetke ajaloost, Taanieli raamatust.
Taanieli raamatu 2. peatükis räägitakse kuningas Nebukadnetsarist
ja tema unenäost, mida Jumal näitas ka Taanielile.
Seal oli hirmuäratav kuju, millel oli kuldne pea, hõbedane rind ja
käevarred, sellel oli pronksist kõht ja puusad ning rauast sääred ja
raua ja savisegused jalad. Siis kuningas nägi kivi, mis lendas
ülevalt ja tabas selle kuju jalgu ja lükkas ümber kogu toreduse.
Peale seda sellest kivist kasvas suur mägi, mis täitis kogu maa.
Taaniel sai Jumalalt seletuse selle une kohta.
Ta ütles, et see tähendab tulevasi aegu ja tulevasi riike.
Kuldne pea kirjeldas Baabüloni, hõbedane rind ja käsivarred paljude
teoloogide arvates selle kukutanud Pärsiat, kõht ja puusad pronksist
impeeriumi - Kreeka - Rooma riiki, raudsed sääred ja vase ning
rauasegused sääred kirjeldasid Rooma impeeriumit.
Taaniel nägi, et kivi lendas kuju jalgadesse ning lõhkus kogu kuju
nii, et see kukkus maha, see prantsatas maha.
See kivi, mis kuju vastu lendas, oli Kristus,
Ta tuli Rooma riigi ajal siia maa peale.
Ta lõi maa peale rahva, oma riigi - kristliku koguduse, mis on levinud
kõikjale maailmas. Kõikjal maailmas on kõlanud Jumala armastuse
evangeelium ja ristipuust, millega inimkonna patud lunastati.
Seda riiki ei võida ükski diktaator ega ükski juht, see seisab siin
nii kaua, kuni Messias tuleb tagasi.
See kuju, mille see kivi purustas, see kivi, mis ei lennanud
inimese poolt visatuna, vaid Jumala poolt visatuna - see kuju
kuulutab meile, et maailma ajalugu on Jumala ajalugu ja midagi
ei hakka juhtuma ei Lähis-Idas ega ka mujal maailmas ilma, et
Jumal laseks sellel sündida.
Kui sa vaatad järgmisel korral uudiseid, siis pea meeles, et Jumal
mõjutab nende katastroofide ja õnnetuste ja kriiside kaudu.
Ta kutsub enda juurde terveid rahvaid väga erineval moel.
Kui sa kuuled orkaanidest ja uputustest, siis palveta, et
võimalikult paljud leiaksid selle kriisi kaudu Kristuse.
Kogu loodu ja maailma ajalugu räägivad Jumala olemasolu poolt.
Me oleme vaadanud läbi selle, kuidas loodu tunnistab Jumalast,
kuidas maailma ajalugu tunnistab Jumalast, samuti ka meie elu.
Psalmis 139 öeldakse:
"Sest sina valmistasid mu neerud ja kudusid mind mu ema ihus.
Ma tänan sind, et olen nii kardetavalt imeliselt loodud.
Imelised on sinu teod, seda tunneb mu hing hästi.
Mu luud ei olnud varjul sinu eest, kui mind salajas loodi,
kui mind maa sügavuses imeliseks kooti."
Psalm 139 salmid 13 kuni 15.
Sa pole siin juhuslikult. Jumal on sind kavandanud.
Jumal on sind loonud.
Sinus on Jumala käejäljed, Jumala sõrmejäljed.
Sa oled käsitletamatult keeruline, käsitletamatult peen looming,
kelle olemasolu on jätkuv ime.
Kogu meie organism on täis imesid.
Arst Pekka Reinikainen imetleb ainuüksi inimese käe koostist ja
nimetab seda loodu peeneimaks seadmeks.
Ta laenab Isaac Newtoni sõnu, öeldes, et Newton ütles omal ajal,
et kui ta vaatab pöialt, siis talle tuleb meelde, et Jumal on olemas,
kuna pöial on nii oskuslikult kavandatud.
Ilma selleta käsi ei töötaks kuigi hästi, pöial annab sellele
selle põhitoe, mida vajatakse peaaegu kõigi tööde juures.
Newton mäletas, et Jumal peab olema olemas,
kuna see kavand kuulutab Jumala olemasolu.
Reinikainen kirjutab oma raamatus "Unustatud Genesis" inimese ajudest.
Ta ütleb, et neis on 100 miljardit närvirakku, millest igaüks on seotud
10 000 muu närvirakuga.
Ühe inimese ajus toimub elektrilisi ülekandeid rohkem kui kõigis
maailma elektriseadmetes kokku.
Ajud teevad kiiruses iga kell ära maailma võimsamatele arvutitele.
Mind ennast hämmastab meie keha võime ennast parandada.
Meie keha on pidevas ohus.
Paljud on viiruste ja bakterite ja rakumutatsioonide pommituse all
ja sellest hoolimata parandab see pidevalt muutusi,
mida keskkond meis esile kutsub.
See varjub, see saadab valgeliblede armee hävitama võõraid
sissetungijaid, see paneb vere haava peal hüübima, see võitleb,
kaitseb, tuleb välja täiesti uskumatutest traumadest -
nii füüsilistest kui ka vaimsetest.
Mulle see ei räägi juhusest ega looduslikust valikust,
vaid arukast kavandamisest.
Psalmi kirjutaja kirjeldab seda kavandamist, mida meie elu eeldab.
Ta ütleb, et Jumal kavandab joonised nähtamatuna nagu maa sügavustes -
emaüsas - nagu tekstis on öeldud.
Ta tunneb sind läbi ja lõhki, ka sinu kõige pisemaid luid.
Sinus pole ka praegusel hetkel midagi, mida Jumal ei teaks.
"Su silmad nägid mind juba mu eos" ütleb ta.
"ja su raamatusse kirjutati kõik päevad, mis olid määratud,
ehk küll ühtainustki neist ei olnud olemas."
See on tohutu!
"su raamatusse kirjutati kõik päevad, mis olid määratud,
ehk küll ühtainustki neist ei olnud olemas."
Salm 16, Psalmis 139.
See on tohutu!
Jumal ütleb, et ta tunneb meie tulevikku.
Meie päevad on kirjutatud kõik Tema raamatusse.
Mõtle, Sinu tulevik ei sisalda midagi, mida Jumal praegu ei teaks.
Ja pole nii, et Jumal oleks sind vägisi hukatusse määranud,
ilma et sa seda ise tahaksid, või nõustuksid sellega.
Ta on määranud sind päästele ja tahab, et sa usuksid Jeesusesse.
Ta teeb kõik, et Ta saaks viia sind taevasse ja seepärast meil
pole vaja karta.
Jumal, kes teab sinust kõike, on lubanud olla armuline.
Ta annab armu ja armastab ja kannab hoolt su eest ja
selle kinnituseks Ta andis oma poja surma sinu eest.
Psalmi kirjutaja ütleb:
"Ent kui kallid on mulle sinu mõtted, oh Jumal! Kui väga suur on nende arv!
Kui ma hakkaksin neid ära lugema, oleks neid rohkem kui liiva.
Kui ma ärkan, olen ma alles sinu juures."
Jumal valitseb kogu universumit, kõiki detaile.
Tema plaanid on ülivõrdelised. sTa valitseb miljoneid ja miljoneid
valikuid, mida kogu maailmakõiksuse säilitamine nõuab sellel sekundil.
Ta valitseb neid kõiki samaaegselt.
Kuidas me võiksime kaasas käia selle kõrgemast matemaatikast
miljon korda kõrgema matemaatikaga?
Vähemalt mina enda puhul teen nagu Psalmi kirjutaja, tõstan käed üles
ja ma ütlen, et ma annan alla, ma ei saa kõigest aru, ma ei tea kõike,
ei mõista kõike, Issand, ma ei saa aru, kuidas Sa
hoiad maakera koos ja maailmakõiksust ja kui on teisi
umiversumeid, siis kuidas sa neid koos hoiad, aga ma loodan sinu peale.
Nii palju ma saan aru, et ma tean, vähemalt vahepeal, et ma võin loota
Sinu peale, kuna Sina oled minuga koos. Sellest on küllalt.
Kui teame, et kogu universumi Looja, kogu universumi säilitaja,
on meiega koos, pole meil vaja mõista kõike, pole vaja hallata
kõike, planeerida kõike ja meil pole vaja karta midagi, sest kogu
meie tulevik on Tema käes.
Tema, kes on kogu maailmaruumi, kogu maailmaruumide,
on olemas, säilitaja.
Selle juurde tuleb kogu see küsimus lõpuks tagasi.
Kas ma loodan Tema peale või ei?
Kas ma loodan armastava, armuliku Jumala peale,
või külma ja armutu juhuse peale?
Tõlge: Ülle Kapanen