VARAAIT
Tere tulemast "Varaaita"! Sel korral räägime kutsumusest ja mõtleme,
milline võiks olla meie kutsumus.
Meil on külas Espoo Majaka koguduse pastor Antero Mooses Laukkanen.
Aga enne kui vestleme Moosesega, jagan mõne mõtte,
mida Piiblis öeldakse kutsumuse kohta.
Piiblis seostub kutsumus tihedalt Jumala teenimisega.
Küsimus on mingisugusest põhisoovist, mis juhib meie suhtumist,
kõike, mida elus kohtame.
Seda mõjutab meie iseloom, meie taust, meie koolitus, meie huvialad,
inimesed, kellega me kohtume jne.
Kui mõtleme oma kutsumusest vaid koolituse kontekstis, läheb meil raskeks,
kuna paljud meist on saanud sellise ameti või koolituse,
mis ei huvita meid karvavõrdki.
Mõni on saanud teistelt häid nõuandeid selle kohta, mis talle sobiks,
aga kahjuks ta ise ei suhtu sellesse enam nii, nagu varem.
Või on ümbritsev keskkond toonud sinus noorena esile
teistsuguseid jooni kui hiljem kohatud inimesed,
sest keskkond mõjutab meid.
Keskkond vormib meid ja keskkond toob meis esile erinevaid jooni
ja kui olud muutuvad, siis ka need asjad, mis tulevad esile
võivad olla erinevad ja üllatuseks ka meile endale.
Meie iseenda tundmine on üsna kõikuval pinnasel,
kui see põhineb vaid sellel, mida sõbrad, vanemad, keskkond v õpetajad ütlevad.
On olemas üks, kes tunneb meid tegelikult isegi paremini, kui me ise.
Sellepärast, kui me mõtleme,
kuidas võiksime leida selle oma põhikutsumuse,
peaksime olema ühenduses Jumalaga.
Apostel Paulus õpetab kirjas Roomlastele, 12 peatükis:
"Mina manitsen teid nüüd, vennad, Jumala suure südamliku halastuse tõttu
andma oma ihud elavaks, pühaks ja Jumala meelepäraseks ohvriks.
See olgu teie mõistlik jumalateenistus.
Ja ärge saage selle maailma sarnaseks,
vaid muutuge teiseks oma meele uuendamise teel,
et te uuriksite, mis on Jumala hea ja meelepärane ja täieline tahtmine.
Sest selle armu läbi, mis mulle on antud, ma ütlen teile igaühele,
et ta ei mõtleks üleolevalt selle kohta, mida tuleb mõtelda,
vaid mõtleks nõnda, et saaks arukaks sedamööda, kuidas Jumal igaühele
usu mõõdu on jaganud.
Sest otsegu meil ühes ihus on palju liikmeid,
aga kõigil liikmeil ei ole sama töö,
nõnda oleme meiegi paljud üks ihu Kristuses,
aga üksikult igaüks üksteise liikmed.
Aga meil on armust, mis meile antud, mõnesuguseid armuandeid".
Manitsedes roomlasi Jumalat teenima, rõhutab Paulus
iseenda tundmise tähtsust. Ei tohi arvata endast liiga palju.
Et ennast tegelikult tundma õppida, vajame õiget meelemuutust.
Me vajame õiget põhisuhtumist endasse.
Me vajame õiget aju puhastust.
Kui avame ennast Jumalale, siis näeme ennast, oma suhtumisi
ja motiive õiges valguses.
Kohtumine Jumalaga tekitab õiget alandlikkust.
Inimene näeb end ja oma andeid õiges suhtes.
Meile on omane kalduvus arvata endast rohkem kui on sobilik.
Meil on kalduvus rõhutada õnnestumisi ja vähendada ebaõnnestumisi.
Vähendamises on sageli selline pool, et kui me vähendame oma õnnestumisi,
siis me ikkagi ootame, et teised ütleksid:
"Ära ole nii tagashoidlik, see läks siiski päris hästi."
Jumala Püha Vaimu valguses saame endast õige perspektiivi.
Tema valguses võime ka teadvustada oma kutsumust.
Paulus võrdleb kristlikku kogudust ihuga, kus on palju liikmeid.
Liikmed vajavad toimimiseks üksteist.
Igal liikmel on oma koht selles ihus ja igal kristlasel on oma koht koguduses.
Meele uuendamise kaudu Jumala ees võime leida selle ülesande
ja pühenduda Jumala ja üksteise teenimisele.
Paulus ütleb, et meil on erinevaid armuande
selle armu kohaselt, mis meile on antud.
Ühele on antud üks ja teisele teine.
Küsimus on armuandidest, mitte välja teenitud andidest.
Kutsumusega on ka sedasi, et ka see on arm.
Ma ise pean armuande üheks tervikuks ja kujutan seda kuidagi nii:
Jumal on andnud meile loomulikke andeid, omadusi ja võimeid.
Ta on andnud meile koolitusvõimalusi oma oskuste arendamiseks.
See kõik on see potentsiaal, mille Jumal on meisse loonud.
Jumala antud võimalus elada Tema auks, teenida Teda erinevate andidega.
Kahju küll, aga pattu langemisega läks inimene teele,
kus ta kasutab kõiki ande iseenda auks ja selleks, et saada endale üha rohkem.
Jumal tahab puhastada meie ande ja võtta need enda kasutusse.
Ta kutsub meid enda juurde
ja sünnitab meid uuesti "elavaks lootuseks" nagu Paulus ütleb;
Ta teeb meist oma lapsed.
Ta teeb meist oma perekonna liikmed ja samal ajal puhastab meid kõigest valest
ja annab meile vähehaaval õige pildi iseendast, maailmast ja endast.
Ta võtab oma kasutusse need annid,
millega me varem teenisime vaid iseennast.
Ta annab meile kutsumuse,
mille jaoks need loomulikud anded sobivad üldiselt väga hästi.
Apostel mainib peale neid loetud lõike, et on seitse armuandi,
millega kristlane võib koguduses teenida.
Et võiksime teenida oma kutsumuses võimalikult hästi,
annab Jumal meile veel imeande, mis kirgastavad Teda
ja Tema väge ja armastust.
Kutsumus on seotud armuandidega ja nagu ütlesin,
moodustub selline tervik minu arvates nii,
et Jumal annab meile kutsumuse meie loomulikest annetest,
mis võivad ka vahelduda ja millele lisaks võib Jumal anda veel ka imeande.
Kas sina tead, millise kutsumise Jumal on sulle andnud?
Ja kas seda peabki teadma?
Kas see kustumus võib vahetuda?
Ja kas kutsumus on seotud vaid vaimuliku eluga
või haarab see ka muid eluvaldkondi?
Räägimne nendest asjadest koos pastor Antero Laukkaneniga.
VARAAIT
Antero Laukkanen, tere tulemast saatesse!
Kuidas sul läheb?
Aitäh küsimast! Hästi läheb.
Just täitus 50 aastat ja 50 rõõmsat aastat on veel ees.
Ma arvan, et 100 oleks selline hea eesmärk.
Et võiks rahulolevana minna.
Et siis veel jalad kannavad, jaksaks veel tõmmata jalad voodisse
ja minna. See oleks hea.
Me oleme rääkinud kutsumusest. Mis on sinu kutsumus?
Kitsalt öeldes: olla pastor, õpetaja, kuulutaja. Ka juhtida.
Kui sa siin kuulasid mu algust, siis kuidas sina näed kutsumust?
Kas sul on selle kohta mingi terviklik seisukoht?
Ütleme nii, et mul täitub järgmisel aastal 40 aastat usule tulekust.
Perspektiiv on palju muutunud.
Kutsumuse käsitlemises alustaksin nii algusest kui veel võimalik;
alustaksin inimese loomisest.
Näen seda sedasi.
Mitte väga kitsa, mingi ühe ülesande või valdkonnana kogu elu jooksul,
vaid kui inimene sünnib, siis ta juba kannab Jumala antud ülesannet.
Kui ta saabub emaüsast siia maailma, siis tal on juba ülesanne
hiilata Jumala au ja kirkust.
See on kõrgeim kutsumus, kuhu inimene on kutsutud
ja see on igaühel.
Igaühe ülesanne ja kutsumus oleks elada Jumala auks ja kirgastada Teda?
Jah!
Aga mis siis, kui inimene ei teadvusta seda kutsumust?
Kas see kutsumus püsib?
Siis tuleb see "minu" kutsumus, rääkida sellest kutsumusest.
Õpetada selle kutsumuse kohta.
- Aga on see iga inimese kutsumus? See on kindlasti iga inimese kutse.
Loomisjärjekorra mõistmine ja loomise ime mõistmine on võti
kutsumuse saladuse juurde.
Kui sa sünnid siia maailma, siis kannad endas juba ülesannet,
mis on seotud sellega, milliseks Jumal on sind emaüsas loonud.
Ja kui sa hakkad seda nägema sel moel, siis sa näed end ka väga väärtuslikuna,
Jumala imelise imena, loomistööna.
Kui inimene sünnib maailma,
siis kogu taevas imetleb alati igaüht, kes sünnib.
Taevas imetleb, kuna igaüks on ainukordne ja imeline.
Nüüd, me räägime kutsumusest, jagame seda ilmalikuks, vaimulikuks jne.
aga ma ütleksin, et ei ole ühtegi inimest, kes poleks vaimulik.
See, kas ta leiab vaimulikus olemuses Jumala või ei, see on teine küsimus.
Aga igaühel on sündides Jumala kutsumus ja mõte olemuses.
Kuidas võib inimene leida selle kutsumuse ja mõtte?
Paulus ütles 1 Korintlastele 1:9, et kogu kutsumuse sisu on selles,
et te olete kutsutud Jumala osadusse.
Ka sina mainisid oma õpetuses ühendust Jumalaga.
Kui inimene otsib Jumala lähedust, siis seal kohtuvad kaks olemust,
mis üksteist sütitavad.
Kui mina lähenen Jumalale, siis midagi süttib Jumalas minu suhtes
ja kui Jumal läheneb mulle, süttib minus midagi Jumala suhtes.
Ja selles süttimises on kutsumuse avanemine,
kus inimene esimest korda kohtab oma elu mõtet;
talle tuleb selline tunne nagu paljudel, kes räägivad,
et kui nad leidsid Jeesuse, siis ka tundsid, et leidsid elu mõtte,
kuigi nad ei osanud seda kohe määratleda, et mis see täpselt on.
Aga sageli võib kuulda, nagu tuli oleks pandud põlema
ja nad nägid end uues valguses.
Kutsumuse võib leida ka usuletuleku kaudu, kui tekkib ühendus Jumalaga.
Siis võib selle leida. Nagu sa ütlesid, on kutsumus seal juba enne olemas.
Jaa! Jeremija ütles seda hästi. Jeremija 1:5 öeldakse,
et juba enne maailma loomist Sa nägid mind emaüsas prohvetina jne.
Psalm 139 ütleb: kui Sa mind emaüsas valmistasid, Sa mõtlesid midagi.
Kõik need imelised salmid ütlevad, et igaühel on mõte.
Meid on siin maa peal 6,7 miljardit.
Mõtle, mitte keegi ei sünni ilma, et tal oleks eesmärk!
Meeletu sõnum. Tohutu sõnum.
Mis on selle põhjus, et sageli ka kristlasel
võib olla ja on kutsumus kadunud?
Ei teadvustata seda põhikutsumust ega ka seda kutsumust,
millega võiks teenida ligimesi.
See tuleneb kaugusest, mis on meie ja Jumala vahel.
Ma ütleksin, et kui inimene otsib Jumala ligiolu, ühendust Jumalaga
ja teeb valikuid, mis aitavad sellel ühendusel püsida -
ta palvetab, loeb Piiblit, loeb Piiblit palvetades, käib koguduses.
Selles ühenduses ta hakkab nägema üksikuid ülesandeid, mida Jumal annab.
Tooksin veel sellise seisukoha.
Kui me oleme üksikisikud, kes loodud teatud moel -
Jumal teeb meid ainukordse vormi järgi,
siis see vorm nagu juba sisaldab seda eesmärki.
Need anded, need erilised omadused, mis minu sisse on pandud,
on juba osa sellest ülesandest. - Kõik need loomulikud anded.
Jah! Kõik need loomulikud anded.
Ma ütleksin, et see kutse ja ülesanne pole eriti kaugel nendest asjadest,
mille üle me kõige rohkem rõõmu ja heameelt tunneme.
Millest me innustunud oleme. See pole eriti kaugel.
Sa mainisid siin õpetuses, et paljud ei tee neid asju, kuhu nad on kutsutud
ja tuli meelde, kui seda kuulasin, et oli selline uurimus, kus öeldi,
et üheksa inimest kümnest
teevad midagi muud kui seda, mida nad tahaksid teha.
Mis seda mõjutab?
Sageli muidugi raha otsustab selle,
et inimene läheb sellisele tööle, mis talle ei meeldi.
Või mõni muu asi.
Meil on palju selliseid juhtijaid.
Vanemad tahavad, et meist tuleks midagi.
Ühiskond tahab meist midagi.
Lähtekoht kutse leidmiseks on, et tule Jumala juurde.
Meil on Majakas palju noori.
Ütlen noortele alati, et kui sa leiad Kristuse
ja istutad end Issanda kotta, ehk kogudusse, siis ma väidan,
et 80% sinu kutsumusest on täitunud. Seal sa hakkad end hästi tundma.
See 20% on need ülesanded, milleks Jumal annab sulle oma volituse.
See pole sugugi piiratud koguduse sees olevate vaimulike töödega,
vaid see on suurepärane,
kui inimesed leiavad end oma annetega igasugustest ametitest
ja kogeksid seal: "Juhhuu! Ma juhin seda bussi!
Täna hommikul ma juhin jälle seda uhket bussi, kuna see on mu töö."
Üks asi, mis võib mõjutada meie kristlaste vaatevälja ahenemist,
võib olla see, et me näeme nii kitsalt seda kutsumuse mõistet.
Et me ei näe seda kogu pilti.
Mis asjad mõjutavad seda, et inimene leiab oma kutsumuse?
Täiesti praktiliselt?
Rääkisime, mis võivad takistada selle leidmist.
Aga mis aitavad seda leida?
Ma oleksin üsna lähedal reaalsusele, öeldes,
et kõigepealt kogu Piibli ilmutuse mõistmine.
Sageli avab Piiblikooli minek meie silmad.
See on üks asi, mida meil üsna palju õhutatakse.
Inimesed investeerivad oma ellu, õppides tundma Piiblit. Sealt algab kõik.
Piiblis olevad sõnad pole vaid sõnad. Need sisaldavad elutarkust, kõike.
See on nagu Jumala kogu jutt meile ja see on tükk taevast,
see on tükk sellest, mida Jumal on mõelnud.
Sealt leiame üldise Jumala tahte igaühe kohta.
Kui sa tuled Piibli juurde, siis me üsna sageli teeme nii,
et küsime, mis sulle rõõmu valmistab? Mida sa naudid?
Mis on sinu arvates tore?
Me oleme nii religioossed, et mõtleme, et kui miski asi on tore,
siis see ei või olla Jumala tahe. Või Jumala kutse minu jaoks.
See peab olema midagi rasket.
See peab olema midagi sellist, et mind süüakse džunglis vms.
See pole seotud millegagi, mida ma tõesti naudin
ja millest rahuldust leian.
Mõtle, mis on su annid.
Küsin sageli, mida sa tegelikult teha tahad?
Kui sa saaksid valida, siis mida sa tahaksid?
Kui nüüd tähele panna, mida vastad,
siis sinu kutsumus ei ole eriti kaugel sellest.
Siis on ehk selline sügavam teema, et kas ma tõesti tahan anda end Jumalale?
Kas ma annan end, nagu sa lugesid Roomlaste kirja 12 peatükist,
kas ma annan end Jumalale ohvriks?
Jumal, ma annan need anded, need kõik, kasuta neid nagu Sina tahad.
Need on Sinu.
Ma nimetan seda kutsumuse ja andide ühissurmaks,
kus rist läbib minu ootused, minu unelmad ja minu igatsused
ja Tema ülestõusmise vägi tõstab esile selle,
mida Tema peab tähtsamaks.
See on protsess ja sellele tasub aega kulutada.
Kas sellel on, Mooses, sinu arvates tähtsust,
kas inimene leiab oma kutsumuse või ei?
Kui ta teenib Jumalat nende andidega, mis tal on
ega mõtle eriti sellele, mis on tema kutsumus?
Või on see tähtis, et inimene on sellest teadlik?
Jah! Ma ütlen, et see toob kui maasikad tordi peale.
Muidu on see nagu tort ilma maasikateta.
Ma ütleks, et Jumala tahtes elamine on inimese jaoks parim.
See arusaam, et see on nüüd see, kuhu mind on tegelikult kutsutud.
Nagu ma siin alguses ütlesin, et tore on olla 50 aastane
ja samas on tore mõelda, mida järgmised 50 aastat toovad.
Minu puhul seostub see tundega, et olen Jumala tahte keskel;
et olen leidnud selle, mis mulle on antud
ja ma tunnen, et olen praegu igakülgselt Jumala tahtes.
Inimesena on minus parim esile toodud - Tema ees ja kasutuses,
valmis teenima kõiki teisi. See on tähtis.
Ma saan aru. Mida sa arvad mõttest, et kutsumus võib vahelduda?
Kui ma olen kogenud, et mu kutsumus on olla juht või õpetaja koguduses
ja mul on kalduvusigi sellele,
siis kas on võimalik, et ma leian mingil hetkel,
et mu kutsumus mingil teisel ajal ongi midagi muud?
Ma sõnastaksin selle sedasi, et kutsumus ei muutu,
vaid ülesanded kutsumuse sees muutuvad.
See põhikutsumus jääb samaks?
Jaa! Kuna see on see, mida Issand tahab:
et ma arenen selle mõistmises
ja ma arendan seda andi, mis selle kutsumusega on seotud.
Ülesanded selle kutsumuse sees võivad tõesti vahelduda väga palju.
Kui mõtlen endagi elujoonele, siis ülesanded on vaheldunud,
aga koos nende ülesannetega tuleb alati esile mu põhikutsumus.
Mida sa pead oma põhikutsumuseks, mis võib tulla erineval moel esile?
Mis see on? - See on pastor, karjane.
Olen karjane, ma hoolin inimestest,
inimesed on minu arvates toredad ja ma ei jookse peitu, kui neid näen.
Mul on hea olla inimestega koos
ja nii palju, kui olen kuulnud, kuigi samas mitte alati,
meeldib enamus inimestele olla ka koos minuga.
Need annid kohtuvad siin.
Mu naine ütleb nii, et minuga ei saa isegi randa minna,
kuna inimesed kohe kogunevad mu ümber.
Et siin on midagi sellist, mis tuleb meie sisemusest ja vaimust läbi;
see kutsumus ja ülesanne.
Siis ka juhtimine.
Ma ei või minna ühelegi üritusele ilma, et varsti ei leiaks end juhtimas midagi.
See lihtsat tuleb sealt.
Tuleb vägisi esile? - Need tulevad nagu vägisi esile.
Siis see, et kui sul endal on nende andide suhtes tasakaal,
siis see pole midagi sellist,
mida peaksid ise mingil moel esile tooma või upitama;
et kas te ikka märkate, et juht saabus või midagi sarnast.
On midagi, mida inimesed tajuvad, et sa ei juhi kasu saamise eesmärgil,
vaid teenid Jumalat selle anniga ja aitad inimesi.
Me oleme rääkinud päris palju kutsumusest vaimulikus mõttes
ja ka Piibel seob kutsumuse just kogudusega,
et teenida selle armuandega, mille olete saanud.
Aga kutsumust võib ilmselt käsitleda ka laiemalt,
et see ei piirne ainuüksi kogudusega.
Kuidas need kaks asja näiteks sinu enda puhul toimivad,
kui sa teed nii paljus kaasa ka mujal kui vaid koguduses?
Kas sa teostad ennast Jumala antud kutsumuses
ka väljaspool kogudust?
Jaa! Ma tunnen, et inimesena olen ma Jumala loodu
ja kui ma olen ilmalikus töös, mitte pastorina vaid linnavolikogus,
siis ma tunnen, et volikogu liikmena ei ole neil ainult volikogu liige,
vaid kristliku volikogu liikme, kes toob kaasa kogu oma olemuse.
Kõik see, mida ma oma sees kannan, tuleb sama paketiga kaasa
ja siis ei juhi bussi enam bussijuht, vaid kristlik bussijuht.
Ma ei suuda neid eristada,
vaid sedasi minu töö väljaspool kogudust
toob au ja kiitust Jumalale.
Ma teen oma tööd hästi, ma tahan olla parim oma andide kasutamises,
nii hea kui võimalik.
Austan inimesi ja lasen sedasi paista seda kõike,
mida Jumal on mulle andnud.
See piiriala on ainult mu mõtetes, see vahe.
Kui ma tahan eraldada, et nüüd ma lähen tööle
ja siis olen midagi muud, siis ma pole millestki aru saanud.
Ma ei saa minna lihtsalt bussijuhina bussi juhtima,
vaid kogu minu olemus tuleb kaasa.
Sa pead otsustama, et kui oled kristlane, siis oled kristlane ja oled seda igalpool.
Aitäh, Mooses!
Räägime järgmisel korral uuesti, aga siis juba teisel teemal.
Selline asi veel, et kõige tähtsam pole see,
kas me leiame oma kutsumuse,
vaid kõige tähtsam on olla ühenduses Jumalaga,
sest seda tahab Jumal kõige rohkem.
Selle kaudu Ta näitab meile ka seda, kuidas Ta tahab meid kasutada
ja mida teha meis ja meie kaudu.
Aitäh, et olid vaatamas "Varaaita"!
Me jätkame jälle kahe nädala pärast koos Anteroga. Seniks õnnistust!
Tõlge: Ülle Kapanen