Olemme käyneet läpi argumentteja, jotka tukevat Jumalan olemassaoloa.
Tänään käsittelyvuorossa on kärsimyksen ongelma.
Todistaako kärsimys, ettei Jumalaa ole olemassa?
Kristityn on osattava perustella uskoaan järkevästi ja tarkasti.
William Lane Craig kuuluu kristin- uskon puolustajien parhaimmistoon.
Pahuuden ongelma on yleisin Jumalaa vastaan esitetty argumentti.
Todistaako se, ettei Jumalaa ole?
Apologetiikan avulla vahvistamme uskovia ja voitamme sieluja.
Voimme perustella uskoamme ryhtymättä väittelemään.
Tämän opetussarjan aikana opit puolustamaan kristinuskoa.
Perustelujemme on pohjauduttava logiikkaan ja todisteisiin.
Kristityn on osattava kertoa, mihin hänen toivonsa perustuu.
VARTIOSSA - ENTÄ KÄRSIMYKSEN ONGELMA?
Tänään aiheena on kärsimys.
Ateistit ja teistit ovat samaa mieltä siitä, -
että maailmassa on paljon kärsimystä.
Olemme kaikki todistaneet sellaista kärsimystä, -
joka on saanut meidät kyseenalaistamaan Jumalan.
Sinulla on kertomus hukkuvasta tytöstä, jota katselit TV:stä.
Oli vuosi 1985 ja asuimme Ranskassa, -
kun kolumbialainen kylä jäi mutavyöryn alle.
Näimme iltauutisissa tytön, joka oli jäänyt mutaveteen loukkuun.
Hän oli leukaansa myöten mudassa, eikä häntä voitu irrottaa.
Hän joutui seisomaan vedessä ja sylkemään mutavettä, -
jota virtasi hänen suuhunsa.
Joka ilta seurasimme uutispätkiä tytön tilanteesta.
Pikkuhiljaa hänen silmänalusensa tummuivat.
Hän alkoi väsyä ja teki kuolemaa silmiemme edessä.
Me katselimme sitä TV:stä.
Eräänä iltana uutistenlukija kertoi, että tyttö oli hukkunut.
Kysyin Jumalalta, miten hän pystyi sallimaan sellaista.
Jos tytön piti kuolla, miksei hän kuollut nopeasti mutavyöryyn?
Miksi hänen piti kuolla hitaasti?
Tällaiset tilanteet tekevät Jumalaan uskomisen vaikeaksi.
Kun kerrot tapauksesta, ymmärrän, mikä tunnelataus siihen liittyy.
Tällaisia tarinoita on lukuisia.
Onko meillä syytä alkaa epäillä Jumalan olemassaoloa?
Kärsimys voi luoda tunneperäisen ongelman uskolle.
Jos kuitenkin miettii asiaa filosofisesta näkökulmasta, -
on hyvin vaikeaa argumentoida Jumalan olemassaoloa vastaan -
maailmassa olevan kärsimyksen perusteella.
Älyllistä ja tunneperäistä ongelmaa on käsiteltävä erikseen.
Useimmille ihmisille kärsimyksen ongelma -
on tunneperäinen ongelma.
Heidän tunteitaan loukkaa ajatus Jumalasta, -
joka antaa viattomien kärsiä.
Älylliseltä kannalta ajateltuna kärsimystä ei voida pitää -
selvänä todisteena Jumalaa vastaan.
Kerrot kirjassasi älyllisen ongelman kahdesta versiosta.
Mitä ne ovat?
Filosofit ovat tunnustaneet kahden eri version olemassaolon.
Ne ovat kärsimyksen looginen ongelma -
ja kärsimyksen evidentiaalinen ongelma.
Loogisen version mukaan Jumalaa ei voi olla, jos on kärsimystä.
Tämän väitteen mukaan Jumala ja kärsimys -
ovat loogisessa ristiriidassa keskenään.
Ne eivät voi olla olemassa yhtä aikaa.
Sitä voi verrata ristiriitaan, -
joka vallitsee vetovoiman ja liikkumattoman massan välillä.
Loogisen ongelman mukaan Jumalan ja kärsimyksen olemassaololla -
on looginen ristiriita.
Liittyykö kysymykseen oletuksia?
Aivan varmasti.
Kärsimys ja Jumalan olemassaolo eivät ole selvässä ristiriidassa.
Nämä kaksi termiä eivät sisällä mitään selvää epäjohdonmukaisuutta.
Ateistilla on oltava joitakin lausumattomia oletuksia, -
jotka tekevät ajatuksesta ristiriitaisen.
Mitä nämä piilo-oletukset ovat?
Voitko auttaa meitä näkemään, mitä ne voisivat olla?
Ateistit näyttävät pitävän kahta oletusta välttämättä totena.
Jos Jumala on hyvä, hän ei voi sallia kärsimystä.
Toiseksi, jos Jumala on kaikkivaltias, -
hän pystyy estämään kärsimykset.
Jos Jumala on sekä hyvä että kaikkivaltias, -
ei kärsimystä pitäisi olla olemassa.
Ateisti siis olettaa, -
että nämä kaksi oletusta ovat välttämättä tosia.
Ovatko ne todella sitä?
Onko mielestäsi ensimmäinen oletus välttämättä tosi?
Ei minun mielestäni.
Olisiko hyvän Jumalan välttämättä luotava maailma, -
jossa ei olisi kärsimystä?
Meillä on kaikilla kokemusta tilanteista, -
joissa me itse sallimme kärsimystä jonkin hyvän tarkoitusperän vuoksi.
C.S. Lewis kysyi, miksi ihmiset eivät pelkää hyvää Jumalaa.
Eivätkö he olleet koskaan käyneet hammaslääkärissä?
Siihen aikaan ei ollut puudutteita.
Hammaslääkäri on hyvä esimerkki kärsimyksestä, joka tuottaa hyvää.
Mielestäni hyvällä Jumalalla voi olla syitä sallia kärsimyksiä.
Entä mutavesiin hukkunut tyttö?
Mitä syitä Jumalalla voisi olla sallia hänen kärsimyksensä?
Historian tapahtumilla on aaltomaisia seurauksia, -
jotka luovat kaikureaktioita.
Emme voi tietää, -
mikä vaikutus tuolla tapahtumalla oli maailmanhistoriaan.
Ehkä tytön kuolema auttoi Jumalan valtakuntaa leviämään.
Se on voinut vaikuttaa siihen, -
ketkä löytävät pelastuksen.
Uskon, että kun tuo tyttö astui Jumalan läsnäoloon, -
Jeesus otti hänet syliinsä ja kuivasi hänen kyyneleensä.
Tytön kärsimykset kalpenivat hänen saamiensa siunausten rinnalla.
Tästä voisi puhua pitempäänkin.
Tämä on selvästikin mahdollista, -
joten ei ole välttämättä totta, -
että hyvä Jumala loisi kärsimyksistä vapaan maailman.
Kärsimyksistä vapaa maailma voisi jopa olla huonompi vaihtoehto.
Näkökulmamme on vääristynyt, -
emmekä näe kokonaiskuvaa niin kuin Jumala sen näkee.
Kristittynä luotan siihen, että Jumalan ymmärrys on suurempi.
Monet ateistiset ja kristityt filosofit ovat hylänneet -
kärsimyksen loogisen argumentin.
On liian vaikeaa osoittaa, -
että Jumalan ja kärsimyksen saman- aikainen olemassaolo on mahdotonta.
Haluaisitko lisätä vielä jotakin?
Ateistien toinen piilevä oletus ei myöskään ole välttämättä tosi.
Sen mukaan kaikkivaltias Jumala voi luoda maailman ilman kärsimystä.
Kyllä hän voisikin, jos hän loisi sinne pelkkiä jäniksiä.
Jos Jumala kuitenkin tahtoo luoda vapaita moraalisia olentoja, -
jotka kykenevät rakkauteen, -
hänen on annettava luomiensa olentojen lähteä omille teilleen.
On hyvin mahdollista, -
ettei Jumala olisi voinut luoda vapaiden olentojen maailmaa, -
jossa ei olisi pahuutta ja kärsimystä.
Jos vapaa tahto otetaan huomioon, ei ole loogisesti välttämätöntä, -
että kaikkivaltias Jumala tekisi hyvän maailman, -
jossa ei olisi kärsimystä.
Ateistien oletukset eivät siis ole välttämättä tosia.
On selvästi mahdollista, -
että Jumala ei voinut tai ei halunnut luoda maailmaa, -
jossa ei olisi kärsimystä.
Niin kauan kuin tämä mahdollisuus on olemassa, -
ei Jumalan ja kärsimyksen välillä ole ristiriitaa.
Tämän takia pahuuden ongelman loogista versiota ei enää käytetä.
Jumalan ja kärsimyksen välistä ristiriitaa ei voi todistaa.
Minkälainen sitten on kärsimyksen ongelman evidentiaalinen versio?
Sen kannattajat myöntävät, -
että Jumala ja kärsimys voivat olla olemassa yhtä aikaa.
He pitävät sitä kuitenkin hyvin epätodennäköisenä.
Kärsimyksen valossa Jumalan olemassaolo on epätodennäköistä.
Siirrytään Jumalan olemassaolon mahdottomuudesta -
sen epätodennäköisyyteen.
Perustelu on silloin helpompaa.
Evidentiaalisesta ongelmasta väitellään yhä aktiivisesti.
Mitä vastaisit näkemykseen Jumalan olemassaolon epätodennäköisyydestä?
Voin esitellä joitain vastauksia, jotka löytyvät kirjastani.
Ensimmäisen mukaan emme voi väittää epätodennäköiseksi sitä, -
että Jumalalla olisi hyviä syitä sallia kärsimys maailmassa.
Haluan palata aikaisempaan huomiooni.
Jokaisella historian tapahtumalla on aaltomaisia seurauksia.
Jumalan moraaliset syyt jonkin kärsimyksen sallimiselle -
saattavat tulla julki vasta vuosisatojen kuluttua.
Jumalan kaitselmus ulottuu koko ihmiskunnan historian ylle.
Meidän kykymme tarkkailla historiaa on niin rajallinen, -
ettemme voi varmuudella väittää epätodennäköiseksi sitä, -
että Jumalalla olisi hyviä syitä sallia kärsimys.
Rajallisuutemme estää sellaisen johtopäätöksen tekemisen.
Emme voi varmuudella todeta, että olisi epätodennäköistä, -
että Jumalalla olisi kärsimykseen jokin hyvä moraalinen syy.
Todennäköisyys riippuu huomioon otetusta taustatiedosta.
Jos jokin asia todetaan epätodennäköiseksi, on kysyttävä, -
mitä taustaa vasten.
Jos ateisti väittää Jumalan olemassaoloa epätodennäköiseksi -
ottaen huomioon vain kärsimyksen ongelman, -
päätelmä ei ole lainkaan yllättävä.
Kärsimys saa Jumalan olemassaolon näyttämään epätodennäköiseltä.
Mielenkiintoisempi kysymys on se, -
onko Jumalan olemassaolo epätodennäköinen -
koko todistusaineiston valossa.
Jos otetaan huomioon koko todistusaineisto, -
mukaan lukien kosmologinen argumentti, Kalamin argumentti, -
suunnitteluargumentti ja moraalinen argumentti, -
jää pahuuden ongelma niiden rinnalla mitättömän pieneksi.
Jumalan olemassaolo on todisteiden valossa niin todennäköinen, -
ettei kärsimys riitä osoittamaan sitä epätodennäköiseksi.
Onko tämä ateistien eniten käyttämä argumentti Jumalaa vastaan?
Kyllä. Nykyään tätä pahuuden ja kärsimyksen kysymystä -
käytetään eniten.
Onko sinulla vielä lisättävää?
Tähän liittyy kolmas huomio.
Jos tarkastellaan kristillistä jumalakäsitettä, -
pahuus ja kärsimys eivät heikennä sen todennäköisyyttä yhtään.
Vaikka pahuus saisikin jonkin pelkistetyn jumalakuvan -
näyttämään epätodennäköiseltä, -
ongelma ratkeaisi lisäämällä Jumalaan kristillisiä piirteitä.
Kristillinen jumalakäsite ei ole ristiriidassa -
pahuuden ja kärsimyksen kanssa.
Koska kapinoimme Jumalaa vastaan. - Se on yksi syy.
Toinen on se, ettei onnellisuus ole elämän tarkoitus.
Monet tuntuvat olettavan, että jos Jumala on olemassa, -
hän haluaa tarjota ihmisille onnellisuutta tässä elämässä.
Hän haluaa rakentaa kauniin terraarion lemmikeilleen.
Kärsimys ei sovi kuvaan.
Kristillisestä näkökulmasta katsottuna se on virhepäätelmä.
Ihmiselämän tarkoitus ei ole onnellisuus tässä elämässä, -
vaan Jumalan tunteminen.
Vain sitä kautta voi saada iankaikkisen täyttymyksen.
Tästä seuraa tapahtumia, -
jotka eivät edistä onnellisuutta tässä elämässä, -
mutta ne saattavat edistää Jumalan tuntemista.
Tältä kannalta ei ole yllättävää, -
jos maailmasta löytyy kaikenlaista pahuutta.
Emme voi luvata maailmalle, että uskovan elämä on helppoa.
Se onkin virhe, joka esiintyy menestysteologiassa.
Jotkut seurakunnat opettavat, -
että Jumala haluaa ihmisten menestyvän ja rikastuvan.
Sellainen ilosanoma ei leviä Irakissa eikä Darfurissa.
Jos sitä ei voi opettaa kaikkialla, se ei ole puhdasta ilosanomaa.
Jumalan tarkoitusperät ovat paljon syvällisempiä -
kuin tämän elämän nautinnollisuuden tavoittelu.
Yksi kärsimyksen ongelman hankaluuksista on se, -
etteivät ihmiset ymmärrä Jumalan tarkoitusperiä.
He kuvittelevat, että Jumalan pitäisi tehdä heidät onnellisiksi.
Pahuus saa heidät torjumaan hänet.
Ja silti kärsimys saa monet kristityt ylistämään Jumalaa, -
ja heidän uskonsa vahvistuu.
Kärsimys itse asiassa on todiste Jumalan olemassaolon puolesta.
Mielestäni maailmassa oleva pahuus todistaa Jumalan olevan olemassa.
Tämä muistuttaa jo käsittelemäämme moraalista argumenttia.
Premissi 1: Jos Jumalaa ei ole, ei ole moraalisia arvojakaan.
Premissi 2: Moraalista pahuutta on olemassa.
Tätä premissiä puoltavat ateistit.
Objektiivisia moraalisia arvoja on siis olemassa; -
joten looginen johtopäätös on, että Jumalakin on olemassa.
Pinnallisella tunnetasolla pahuus asettaa Jumalan kyseenalaiseksi, -
mutta filosofisella tasolla se todistaa Jumalan olevan olemassa.
Ilman Jumalan olemassaoloa pahaa tai hyvää ei olisi olemassa.
Tiedämme, että pahuuden rinnalla on oltava myös hyvyys, eli Jumala.
Edistääkö kärsimys ilosanomaa?
Kirjastani löytyy tätä havainnollistava taulukko.
Siitä voi seurata ilosanoman leviämistä historian saatossa.
Nykyään jokaista uskovaa kohden on enää jäljellä 9 ei-uskovaa, -
jotka odottavat evankeliointia.
Jos haluamme, -
voimme saattaa lähetyskäskyn päätökseen jo tällä vuosisadalla.
Maailmanhistoria kaikkine kärsimyksineen, sotineen, -
nälänhätineen ja vihamielisyyksineen, -
on samalla myös Jumalan valtakunnan menestystarina.
Mielestäni on erittäin todennäköistä, -
etteivät ihmiset kärsimyksistä vapaassa maailmassa etsisi -
Jumalaa, vaan olisivat apaattisia.
He eivät välittäisi Jumalasta ollenkaan.
Mielestäni ei ole ollenkaan epätodennäköistä, -
että ihmiset voisivat pelastua Jumalan valtakuntaan -
vain kärsimyksen täyteisessä maailmassa.
Apostolien kirjan luvussa 2 Jumalan Henki vuodatettiin uskovien ylle.
Stefanuksen kivityksen jälkeen seurakunta kasvoi räjähdysmäisesti.
Ilosanoma levisi ympäri maailmaa.
Kun Konstantinus teki kristinuskosta valtionuskonnon, -
herätys laimeni.
Lähetystyön oppaista selviää, -
että ilosanoma leviää voimakkaimmin juuri maissa, -
joissa ihmiset ovat kokeneet suuria kärsimyksiä.
He ovat kohdanneet ihmisten pahuutta ja luonnon katastrofeja.
Länsimaailma on aineellisesti vauras, -
eikä seurakunta kasva.
Tunnen, että pastorina vastuullani on kertoa seurakuntalaisilleni, -
että kärsimykset ovat kivulias tilaisuus jakaa ilosanomaa.
Kirjoitat kirjassasi, -
että ristin mietiskely auttaa kestämään kärsimyksiä.
Olemme tähän asti puhuneet kärsimyksen älyllisestä ongelmasta.
Se ei ole useimpien ihmisten ongelma.
Heillä on tunneperäinen ongelma.
He eivät ymmärrä, -
kuinka joku voisi rakastaa kärsimykset sallivaa Jumalaa.
Vastaus siihen löytyy Jeesuksen rististä.
Sen äärellä ymmärrämme, kuinka paljon Jeesus oli valmis kärsimään.
Emme voi edes kuvitella, kuinka paljon hän kärsi -
kantaessaan koko maailman synnin.
Hän joutui eroon Jumalasta meidän tähtemme.
Kun ymmärrämme, kuinka sanoinkuvaamattomiin kärsimyksiin -
rakkaus meitä kohtaan ajoi Jumalan, -
saamme voimaa kantaa ristiä, jota hän pyytää meitä kantamaan.
Sen jälkeen pääsemme kotiin.
Annan esimerkin ihmisestä, -
joka selvisi hirveästä myrskystä.
Olin nuori mies ja palvelin seurakunnassamme, -
kun annoin hänelle kyydin kotiin.
Hän kertoi minulle, kuinka Jumala oli tehnyt hänessä työtä.
Hän oli tullut uskoon vankilassa.
Hänen nimensä oli Thomas.
Kokouksissa hän kiitti Herraa kovaan ääneen.
Hän oli iso kaveri, joka oli täynnä rakkautta.
Kun annoin hänelle kyydin kotiin, -
hän kertoi saamastaan puhelusta.
Hänelle soitettiin töihin, että hänen asuntovaununsa oli tulessa.
Hänen vaimonsa ja kolme lastaan olivat sisällä.
Hän joutui katsomaan, kun asuntovaunu paloi tuhkaksi.
Hän ei voinut tehdä mitään pelastaakseen perheenjäsenensä, -
jotka paloivat kuoliaaksi.
Kuultuani tarinan en tiennyt, mitä sanoa.
Sanoin, ettei hän varmasti jaksa odottaa vaimon näkemistä taivaassa,
tai jotain sellaista.
Hän vastasi, että vaimo saa odottaa sillä välin, -
kun hän ylistää Jeesusta.
Mielestäni se oli todella uskomaton vastaus.
Hän on mietiskellyt ristiä.
Hän oppi, että Jeesus riittää.
Jeesus oli auttanut häntä pääsemään läpi kärsimyksistä.
Kirjoitat kirjassasi, -
että vaikka kärsimystä pidetään todisteena Jumalaa vastaan, -
Jumala onkin ainoa ratkaisu kärsimyksen ongelmaan.
Jos Jumalaa ei ole, jäämme kärsimään ilman tarkoitusta.
Jumala on lopullinen vastaus kärsimyksen ongelmaan.
Suomennos: Hanna Tischer