Nyt jatkamme kristinuskon puolustamiseen perehtymistä.
Tällä viikolla kysymme, voiko ihminen olla hyvä ilman Jumalaa.
Monet luulevat voivansa olla hyviä ilman Jumalaa.
He vertaavat itseään kristittyihin ja vakuuttuvat sitäkin enemmän.
He pitävät moraaliaan tuntemiensa uskovien moraalia parempana.
Tri Craig kertoo meille, kuinka tähän voi vastata.
Kristityn on osattava puolustaa uskoaan järkevin perustein.
Kristinusko on looginen usko.
William Lane Craig kuuluu kristin- uskon puolustajien parhaimmistoon.
Näiden todisteiden valossa ateismi menettää uskottavuutensa.
Paras selitys objektiivisen moraalin olemassaololle on Jumala.
Ateistin maailmankaikkeudessa ei ole moraalisia arvoja.
Tämä on järkevä johtopäätös.
Tämän opetussarjan aikana opit puolustamaan kristinuskoa.
Meidän on seurattava logiikkaa ja todisteita.
Kristityn on osattava kertoa, mihin hänen toivonsa perustuu.
VARTIOSSA - OSAAMMEKO ELÄÄ OIKEIN ILMAN JUMALAA?
Onpa mukava keskustella taas.
Aiemmin käsittelemämme argumentit huipentuvat tämän päivän aiheeseen.
Olemme jo käsitelleet Leibnizin ja Al-Ghazalin argumentteja, -
sekä myös hienosäätöä koskevaa argumenttia.
Nyt alamme käsitellä moraalista argumenttia.
Paavali puhuu tästä aiheesta Roomalaiskirjeen jakeissa 2:14-15.
"Sillä kun pakanat, joilla ei lakia ole, luonnostansa tekevät, -
mitä laki vaatii, niin he, vaikka heillä ei lakia ole, ovat itse -
itsellensä laki ja osoittavat, että lain teot ovat kirjoitetut heidän -
sydämiinsä, kun heidän omatuntonsa myötä-todistaa ja heidän -
ajatuksensa keskenään syyttävät tai myös puolustavat heitä..."
Olet käyttänyt tätä argumenttia yliopistojen väittelyissä.
Löysin sen vahingossa.
Puhuin yliopistoissa siitä, kuinka absurdia elämä on ilman Jumalaa.
Olemmekin jo puhuneet siitä.
Jos Jumalaa ei ole olemassa, -
ei objektiivisia moraaliarvojakaan voi olla olemassa.
Ateismin mukaan elämme arvovapaassa maailmankaikkeudessa.
Opiskelijat vastaavat sanomalla, että kyllä arvoja on olemassa.
Oikea ja väärä on olemassa.
Se ei kumoa argumenttiani.
Minähän väitin, ettei moraaliarvoja voi olla olemassa ilman Jumalaa.
Oikeastaan opiskelijat raivasivat tien seuraavalle premissilleni.
1. Jos Jumalaa ei ole olemassa, -
objektiivisia moraalisia arvoja ja velvollisuuksia ei ole olemassa.
2. Objektiivisia moraalisia arvoja ja velvollisuuksia on olemassa.
Tämä oli opiskelijoiden huomio.
3. Vääjäämätön johtopäätös on, että Jumala on olemassa.
Tämän argumentin premissit ovat niin vaistomaisen selkeitä, -
että puolustus Jumalan olemassaolon puolesta on erittäin vahva.
Tutkitaan tätä argumenttia.
Mitkä ovat ne kaksi eroavaisuutta, jotka on tärkeä ymmärtää?
On ymmärrettävä ero objektiivisen ja subjektiivisen välillä.
Jos Jumalaa ei ole, ei ole objektiivisia moraaliarvojakaan.
En tarkoita sitä, -
ettei ihmisillä olisi minkäänlaisia arvoja tai periaatteita.
Ne olisivat subjektiivisia arvoja, enemmänkin makuasioita.
Ne eivät voisi olla objektiivisia.
Ne eivät olisi objektiivisia, eli mielipiteistä riippumattomia.
Objektiivinen arvo on voimassa riippumatta siitä, -
mitä siitä ajatellaan.
Jos Jumalaa ei ole olemassa, moraalisuus ei ole objektiivista.
Moraaliset arvot ovat silloin vain evoluution sivutuotteita -
ja sosiaalisen paineen seurausta.
Ne eivät ole sen todellisempia.
Objektiivisen ja subjektiivisen eron on oltava selvä, -
sillä argumentti koskee objektiivista moraalia.
Entä toinen eroavaisuus?
Se koskee moraalisen arvon ja moraalisen velvollisuuden eroa.
Arvot koskevat hyvää ja pahaa.
Moraaliset velvollisuudet koskevat oikeaa ja väärää.
Kuulostavat samalta asialta. - Selitän eron.
Olisi hyvä asia, jos sinusta tulisi lääkäri.
Se ei kuitenkaan ole moraalinen velvollisuus, -
koska hyvä olisi sekin, jos sinusta tulisi poliitikko tai pastori.
Jokin asia voi olla hyvä, eikä se silti ole moraalinen velvoite.
Hyvä ja paha käsittelevät moraalista arvoa, -
kun taas oikea ja väärä määräävät sen, -
liittyykö asiaan moraalinen velvollisuus tai kielto.
Moraalisia arvoja tai velvoitteita ei voi olla ilman Jumalaa.
Arvot eivät siis voi olla objektiivisesti hyviä tai huonoja, -
eikä moraalisia velvoitteita ole.
Olet osallistunut moniin tätä aihetta koskeviin väittelyihin.
Oletko kuullut kenenkään löytäneen jonkin muun selityksen moraalille?
En oikeastaan.
Monet ateistit uskovat arvojen ja velvollisuuksien objektiivisuuteen.
He eivät kuitenkaan osaa selittää niiden alkuperää.
Kerran väittelin Yalen filosofin kanssa, joka sanoi, -
että hänen mielestään objektiivinen moraali määräytyy -
järkevästi ajattelevien ihmisryhmien mielipiteiden mukaan.
Hän siis pitää moraalisia nihilistejä järjettöminä.
Esimerkiksi Nietzsche, Rousseau, Sartre ja monet muut ateistit -
ovat sanoneet, ettei ateismi tunne objektiivisia moraalisia arvoja -
ja velvollisuuksia.
Mielestäni he ovat oikeassa.
Jos Jumalaa ei ole olemassa, -
objektiivisen oikean ja väärän olemassaololle ei ole mitään syytä.
Sellaisen näkemyksen mukaan elämä on absurdia.
Jotkut ovat sitä mieltä, että he osaavat olla hyviä ilman Jumalaa.
Mitä sanoisit siihen?
Korostaisin objektiivisen ja subjektiivisen moraalin eroa.
Hyvän elämän eläminen ei edellytä uskoa Jumalaan.
Me kaikki tiedämme, kuinka tunnollisesti ateistit voivat elää.
Mutta jos ateismi on totta, -
miksi ajattelisimme heidän elävän elämäänsä objektiivisesti hyvin?
Ateismin mukaan elämä on vain ainetta ja liikettä.
Silloin ei voi perustellusti arvioida toisen elämän olevan -
hyvää tai pahaa.
Jos Jumalaa ei oteta lukuun, -
mitään moraalista mittanuoraa ei ole olemassa.
Ei siis ole kyse subjektiivisista arvoista.
Pohdin vain sitä, -
voisiko ateistisessa maailmassa olla objektiivista moraalia.
Keskustellaan vastaväitteistä, joita tämä argumentti herättää.
Yksi niistä on Euthyfronin dilemma.
Se pohjautuu Platonin dialogiin, -
jossa Sokrates kysyy Euthyfronilta seuraavan kysymyksen:
Onko jokin hyvää, koska jumalat tahtovat sitä, -
vai tahtovatko jumalat jotain siksi, että se on hyvää?
Ensimmäinen vaihtoehto tekee hyvästä mielivaltaista.
Jos jumalat päättävät, että kidutus on hyvää, meidän olisi kidutettava.
Olisi hullua väittää, että jumalten tahto määrittäisi hyvän ja pahan.
Jos taas väitetään, että jumalat tahtovat jotain, -
koska se on hyvää, nousee hyvyys jumaltenkin yläpuolelle.
Jumalat ovat arvoille alamaisia.
Ne antavat meille määräyksiä, jotka määräytyvät hyvyyden mukaan.
Kristillisin termein asian voisi ilmaista niin, -
ettei hyvyys perustu Jumalan olemukseen, -
vaan se on itsenäinen arvo.
Jumalan itsensä on pyrittävä olemaan hyvä.
Tämän dilemman mukaan ei siis ole totta, -
ettei objektiivista moraalia voisi olla olemassa ilman Jumalaa.
Kutsut näitä kahta vaihtoehtoa dilemman kahdeksi sarveksi.
Miten dilemman voi ratkaista?
Sekä filosofit että matadorit ratkaisevat sen pakenemalla sarvia.
On löydettävä kolmas vaihtoehto.
Euthyfronin dilemma ei ole oikea dilemma, -
koska on muitakin vaihtoehtoja niiden kahden lisäksi.
Minun ratkaisuni on se, -
ettei Jumala tee päätöksiään asioiden hyvyyden perusteella, -
vaan siksi, koska hän itse on hyvä.
Jumala on itse hyvyys.
Hänen luonteensa määrää sen, mikä on hyvää ja mikä pahaa.
Jumala on luonteeltaan lempeä, rakastava ja oikeudenmukainen.
Ne kaikki sisältyvät hänen luonteeseensa.
Jumala on se, mitä Platon kutsui hyväksi.
Siksi kumpikaan Euthyfronin dilemman vaihtoehdoista ei kelpaa.
Jumala ei tavoittele hyvyyttä, eikä hänen tahtonsa määritä sitä.
Jumala tahtoo jotain, koska hän on hyvä.
Hänen käskynsä heijastavat hänen omaa luonnettaan.
Monet saattavat kannattaa myös ateistista moraalista platonismia.
Mitä se on?
Se perustuu Platonin käsitykselle, -
jonka mukaan hyvyys ei perustu persoonalliseen Jumalaan, -
vaan se on olemassa abstraktina käsitteenä.
Sen mukaan objektiivinen moraali on abstrakti idea.
Kuinka kritisoit tätä näkemystä?
Kirjoitin kirjan ateistisesta moraalisesta platonismista.
Totta puhuen en edes ymmärrä mitä tarkoitetaan sillä, -
että objektiiviset moraaliset arvot ovat vain olemassa.
Ymmärrän sen, kuinka joku henkilö voi olla oikeudenmukainen.
Mutta en ymmärrä, -
kuinka oikeudenmukaisuuden, rakkauden ja pitkämielisyyden -
voidaan väittää olevan olemassa abstrakteina arvoina.
Ne vain leijuvat ilmassa.
En usko, että objektiiviset moraaliarvot voivat olla olemassa -
perustumatta mihinkään konkreettiseen.
Toiseksi, ateistinen moraalinen platonismi ei pysty selittämään -
moraalisia velvollisuuksia ja kieltoja.
Jos hyvyys vain on olemassa, -
miksi minun on noudatettava sitä elämässäni?
Tämän näkemyksen mukaan myös paheet ovat olemassa itsenäisesti.
Jos ahneus, viha ja julmuus ovat olemassa abstrakteina asioina, -
niin miksen ala noudattaa niitäkin, jos noudatan hyviä arvoja?
Jos ketään moraalista lainantajaa ei ole olemassa, -
tämä näkemys ei voi selittää moraalisia velvollisuuksia.
Siinä on toinenkin puute.
Se edellyttää liian suurta sattumaa.
Kuinka voi olla mahdollista, -
että sokea evoluutioprosessi tuottaisi sellaisia olentoja, -
jotka sattuisivat tarkalleen vastaamaan -
tätä abstraktia moraalisten arvojen todellisuutta?
Sattuma ei voi selittää sitä.
On paljon todennäköisempää, -
että sekä moraalinen että luonnollinen todellisuus -
ovat saman suunnittelijan tekoa.
Hän on luonut ne niin, että ne sopivat yhteen.
Minulla on samantyyppinen kokemus.
17-vuotiaana elin irstasta elämää.
Vaikka en vielä tuntenut Jumalaa, -
päädyin kotini kodinhoitohuoneeseen tunnustamaan syntejäni.
Syyllisyyteni ei johtunut mistään abstraktista moraalijärjestelmästä.
Tunsin tehneeni syntiä itse maailman Luojaa vastaan, -
vaikka en edes tuntenut häntä.
Moraalilaki tuomitsi minut.
Minun kokemukseni käy yksiin Roomalaiskirjeen 2. luvun kanssa.
Tunsin loukanneeni henkilöä, jonka laki on sisimmässäni.
Miten vastaisit humanistille, -
joka pitää ihmiskunnan kukoistusta hyvyyden mittapuuna?
Ateistilla ei mielestäni ole mitään perusteita uskoa, -
että ihmisillä olisi mitään moraaliarvoja, -
saatikka sitten moraalisia velvollisuuksia ja kieltoja.
Naturalismin mukaan ihmiset ovat vain kehittyneitä kädellisiä.
Ei ole mitään syytä uskoa, -
että sokean evoluutioprosessin tuottamilla olennoilla -
olisi moraalisia arvoja ja velvollisuuksia.
Ateistinen maailmankuva ei tue tätä näkemystä.
Ateismin mukaan ihmiset ovat vain kehittyneitä kädellisiä, -
joita vaivaavat harhakuvitelmat moraalisesta paremmuudesta.
Kaikkihan vaistomaisesti tietävät, että moraalilaki on olemassa.
Kun leijona tappaa seepran, -
se ei ole murha.
Olet oikeassa.
Kun valkoinen hai parittelee väkisin naarashain kanssa, -
ei voida puhua raiskauksesta.
Eläinkunnan toimintaa ei säätele mikään moraalinen laki.
Kieltoja ja velvollisuuksia ei ole.
Jos Jumalaa ei ole, emme eroa eläimistä millään lailla.
Ateismiin ei sovi ajatus objektiivisesta moraalista.
Sen mukaan moraaliset arvot ja velvollisuudet ovat subjektiivisia.
Olemme ehdollistuneet niihin.
Premissin 2 mukaan objektiivisia moraaliarvoja on olemassa.
Monet professorit ja filosofit ovat samaa mieltä.
Se on yllätys monille opiskelijoille.
Erityisesti opiskelijat uskovat relativismiin eli siihen, -
että kaikki on suhteellista.
Sosiologiset tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, -
että professorit ovat vähemmän relativistisia kuin opiskelijat.
Filosofien joukosta löytyy kaikkein vähiten relativisteja.
He ovat eniten taipuvaisia uskomaan objektiiviseen moraaliin.
He ovat huomanneet, -
että moraaliset arvot todistavat meille moraalitodellisuudesta, -
joka vaikuttaa meihin.
Kidutus, pedofilia, rotusyrjintä ja hyväksikäyttö -
eivät ole pelkästään sosiaalisesti tuomittavia tekoja.
Ne ovat myös moraalisesti väärin.
Toisaalta arvot, kuten rakkaus, suvaitsevaisuus ja avoimuus, -
ovat moraalisesti oikein.
Ateisti Sam Harris siteeraa kirjassaan "Moraalinen maisema" -
toista kirjailijaa, jonka mielestä on väärin pitää -
naisen ympärileikkausta moraalisesti neutraalina tekona.
Mielestäni hän on oikeassa.
Objektiiviset moraaliset arvot ja velvollisuudet ovat olemassa.
Moraalinen skeptismi voi perustua vain premisseille, -
jotka ovat itse arvoja ja velvollisuuksia epäuskottavampia.
Kuinka monet uskovat, -
että moraali on sosiaalisen ehdollistumisen tulosta?
Se on hyvin yleistä sosiologien ja biologien keskuudessa.
Se on hallitseva näkemys näissä koulukunnissa.
Harvat filosofit ja eetikot kannattavat sitä.
He näkevät ajatuksessa piilevän geneettisen virhepäätelmän.
Näkemys yritetään kumota osoittamalla, miten se omaksuttiin.
Se on virheellinen päätelmä.
Vaikka olisinkin omaksunut moraalikäsitykseni -
yhteiskunnan vaikutuksen alla, -
se ei todista käsitysten olevan harhakuvitelmaa.
Jos Jumala on olemassa, moraali heijastaa objektiivista totuutta, -
eikä se riipu siitä, miten moraali omaksutaan.
Johtopäätös siis on, että Jumala on olemassa.
Monet katsojistamme keskustelevat moraalirelativistien kanssa.
Olisiko sinulla vinkkejä näihin keskusteluihin?
Mitä ehdotat?
Kannattaa käyttää kuvitteellisiä esimerkkejä.
98 prosenttia ihmisistä uskoo absoluuttisiin arvoihin.
Tunnustelemalla saa selville, mitä arvoja joku pitää absoluuttisina.
Kannattaa esimerkiksi kysyä, eikö olisi väärin, -
jos uskonnollinen oikeisto sulkisi homoseksuaalit keskitysleireihin.
Eikö esimerkiksi rotuun perustuva syrjintä ole väärin?
Eikö olisi väärin, jos oikeisto kirjoittaisi oppikirjat uudelleen -
ja sisällyttäisi niihin materiaalia luomisopista?
Jopa moraalirelativistit pitävät näitä moraalisesti väärinä tekoina.
Ei ole vaikea löytää esimerkkejä, -
joiden valossa ihmisten todelliset moraaliarvot paljastuvat.
Kuulin tarinan oppilaasta, joka teki esseen moraalirelativismista.
Hän oli tehnyt kovasti töitä esseen eteen, mutta se hylättiin.
Hän meni vaatimaan professorilta selitystä.
Professori vastasi, että essee oli sinisissä kansissa, -
eikä hän pidä sinisestä väristä.
Oppilaan mielestä se oli todella epäreilua, -
vaikka hän oli itse juuri kirjoittanut moraalirelativismista.
Hänen reaktionsa todisti, että objektiivinen moraali on olemassa.
Viimeinen kysymys.
Miksi pidät moraalia kaikkein voimakkaimpana argumenttina?
Se perustuu kokemuksiini yliopistoissa.
Voimme halutessamme jättää huomiotta kosmologiset argumentit.
Voimme olla kysymättä kysymyksiä, jotka vaativat selitystä -
maailman olemassaololle.
Moraalista argumenttia ei kuitenkaan pääse pakoon.
Jokapäiväinen käytöksemme osoittaa, uskommeko objektiiviseen moraaliin.
Tapa, jolla kohtelemme toisia ja odotamme heidän kohtelevan meitä, -
puoltaa moraalisten arvojen ja velvollisuuksien olemassaoloa.
Argumenttia ei pääse pakoon.
Meidän on pakko vastata argumentin premisseihin.
Kiitos, Tri Craig.
Suomennos: Hanna Tischer