Tässä jaksossa mietimme, miksi mitään on ylipäätään olemassa.
Oletko koskaan pohtinut sitä, miksi maailmankaikkeus on olemassa?
Miksi olet itse olemassa?
Nyt voimme vastata näihin kysymyksiin yhdessä.
Kristinusko vastaa sekä sydämen tarpeisiin -
että älyllisiin vaatimuksiin.
William Lane Craig kuuluu kristin- uskon puolustajien parhaimmistoon.
Johtopäätökseen on päästävä logiikan keinoin.
Jumalan olemassaolo on paras selitys maailmankaikkeudelle.
Leijonien luolaan meno ei pelota, jos osaa vastata kysymyksiin.
Apologetiikka on välttämätöntä, jos haluamme vahvistaa uskoamme -
ja voittaa sieluja Kristukselle.
Uskoa voi perustella ryhtymättä väittelemään.
Tämän ohjelmasarjan avulla opit puolustamaan kristinuskoa.
Perustelujemme on pohjauduttava logiikkaan ja todisteisiin.
Kristityn on osattava kertoa, mihin hänen toivonsa perustuu.
VARTIOSSA - MIKSI MITÄÄN ON YLIPÄÄTÄÄN OLEMASSA?
Oletko valmis? -Kyllä.
Olemme jo tarkastelleet kirjasi ensimmäisiä kappaleita.
Seuraavaksi vuorossa on kysymys Jumalan olemassaolosta.
Voisitko aluksi selittää, millainen on hyvä argumentti?
Kerrataanpa, mitä sana argumentti tarkoittaa.
Se tarkoittaa sarjaa toteamuksia, jotka johtavat johtopäätökseen.
Hyvällä argumentilla on kolme osatekijää.
1. Premissien on oltava tosia.
Jos ne eivät ole tosia, argumentti on heikko.
2. Johtopäätökseen on päästävä loogisesti.
Hyvä argumentti rakentuu logiikan sääntöjen mukaan.
Argumentti on huono, jos premissejä seuraa epälooginen johtopäätös.
3. On oltava jokin syy, joka tekee premissin uskottaviksi.
Ei riitä, että premissi on totta.
Premissin on oltava vastakohtaansa todennäköisempi vaihtoehto.
Jos premissin todennäköisyys on suurempi kuin sen vastakohdan, -
premissiin on helppo uskoa.
Hyvä argumentti rakentuu siis premissien todenmukaisuudesta, -
johtopäätöksen loogisuudesta ja siitä, -
että premissin todennäköisyys on suurempi kuin sen vaihtoehtojen.
On hyvä saada nämä asiat selviksi, -
ennen kuin alamme käsitellä ensimmäistä argumenttiamme.
Katsojamme pysyvät mukana.
Nyt alamme käsitellä Leibnizin kehittämää argumenttia.
Hän oli kuuluisa matemaatikko, filosofi ja loogikko.
Hän piti tärkeänä kysyä, -
miksi mitään on ylipäätään olemassa.
Auttaisitko meitä pääsemään käsiksi Leibnizin argumenttiin?
Kiteytän sen pariin lauseeseen.
Ensimmäinen premissi on se, -
että kaiken olemassaololle on oltava jokin selitys.
Miksi jokin asia on olemassa?
Selitys on joko oman luonteen sanelema välttämättömyys -
tai jonkin ulkopuolisen tahon vaikutus.
Kaikki on siis olemassa joko olemassaolon välttämättömyydestä -
tai jonkin ulkopuolisen tahon toiminnan tuloksena.
Toinen premissi on se, -
että jos maailmankaikkeudelle on selitys, sen on oltava Jumala.
Kolmas premissi on se, että maailmankaikkeus on olemassa.
Jos maailmankaikkeus on olemassa, ja sen on oltava selitettävissä, -
on Jumalankin oltava olemassa.
Tämä on Leibnizin argumentti kaikessa yksinkertaisuudessaan.
Johtopäätös on looginen seuraus kolmesta premissistä.
Ainoa jäljelle jäävä kysymys koskee sitä, -
ovatko premissit todennäköisempiä kuin niiden vastakohdat.
Jos ne ovat, on koko argumentti uskottava.
Joku saattaa ensimmäisen premissin kohdalla todeta, -
että sittenhän Jumalankin olemassaololle on oltava selitys.
Leibniz olisi hänen kanssaan samaa mieltä.
Jumalan olemassaololle on oltava selitys.
Mikä Jumalan selittää?
Jumalan olemassaololla ei voi olla ulkopuolista selitystä, -
koska se olisi silloin Jumala.
Jumalan olemassaolo on välttämättömyys itsessään.
Selityksen on löydyttävä joko omasta välttämättömyydestä -
tai ulkopuolelta.
Selitys Jumalan olemassaololle löytyy sen välttämättömyydestä.
Välttämättömän olennon olemassaololle ei ole vaihtoehtoja.
Jumalan olemassaololle on siis selitys, -
eikä se ole ristiriidassa ensimmäisen premissin kanssa.
Jumalan oma luonne tekee hänen olemassaolostaan välttämätöntä.
Joku saattaa ajatella, että Jumalan on täytynyt tulla jostakin.
Eikö tämä johda loputtomaan kehään, jossa syyt edeltävät toisiaan?
Emme käsittele asioiden syitä, vaan selityksiä.
Jumalan olemassaololle ei voi löytyä ulkopuolista aiheuttajaa, -
koska tuo ulkopuolinen taho olisi silloin Jumala.
Jos pohditaan sitä, miksi mitään ylipäätään on olemassa, -
niin silloin on löydyttävä selitys, joka on itsessään olemassa.
Emme ole vielä todistaneet sen olevan Jumala.
Jumalan olemassaolo ei kuitenkaan pakota poikkeamaan premisseistä.
Mitä syitä on pitää ensimmäistä premissiä totena?
Se todistaa itsensä.
Tietenkin on oltava selitys sille, miksi jokin asia on olemassa, -
kun se aivan hyvin voisi olla olematta olemassa.
Jos metsäretkellä näkee läpikuultavan pallon, -
on luonnollista pohtia sille selitystä.
Ei kukaan suostuisi uskomaan, että pallo on siellä ilman selitystä.
Niin voi ajatella vain leikillään.
Sellaista selitystä ei voi ottaa vakavasti.
Kuvitellaan, että läpikuultava pallo onkin auton kokoinen.
Suurempi koko ei auttaisi selittämään pallon olemassaoloa.
Ongelma ei ratkeaisi edes silloin, jos pallo olisi talon kokoinen.
Vaikka pallo olisi koko planeetan tai maailmankaikkeuden kokoinen, -
sen olemassaolo vaatisi yhä selitystä.
Pelkkä pallon koko ei vaikuta millään lailla tarpeeseen -
selittää sen olemassaolo.
Ensimmäinen premissi on paljon vastakohtaansa uskottavampi.
Siirrytään seuraavaan premissiin.
Minkäluonteinen vaikuttaja voisi olla syynä -
maailmankaikkeuden olemassaololle?
Toinen premissi toteaa, että jos maailmankaikkeudelle on selitys, -
selityksen on oltava Jumala.
Se saattaa aluksi tuntua valtavalta hypyltä.
Tämän premissin viehätys perustuu siihen, -
että se sopii hyvin ateistien tyypilliseen käsitykseen.
He myöntävät, että ilman Jumalaa maailmankaikkeuden olemassaololle -
ei ole selitystä.
Maailmankaikkeus vain on olemassa, eikä sitä voi selittää.
Jos Jumalaa ei ole, ei maailmankaikkeudelle ole selitystä.
Tämä tarkoittaa loogisesti sitä, -
että jos maailmankaikkeuden olemassaololle on selitys, -
sen on oltava Jumala.
Toinen premissi siis puoltaa ateistien näkemystä.
Ateistit itse pitävät Jumalaa selityksenä maailmankaikkeudelle, -
jos sillä on oltava selitys.
On hienoa, että ateistit ovat yhtä mieltä tästä premissistä.
Tämän premissin todennäköisyys on myös hyvin suuri.
Maailmankaikkeus käsittää kaiken, mitä on tilan ja ajan sisällä.
Se sisältää myös itse tilan ja ajan.
Maailmankaikkeus koostuu ajasta, tilasta ja niiden sisällöstä.
Maailmankaikkeuden selitykseksi kelpaa vain jokin asia, -
joka voi toimia ajan ja tilan ulkopuolella.
Sen on oltava luonteeltaan aineeton ja metafyysinen.
Tämä yliaistillinen ajan ja aineen ulkopuolinen todellisuus -
on syy maailmankaikkeuden olemassaoloon.
Mahdollisuuksia on vain kaksi.
Numeroita pidetään filosofiassa abstrakteina olioina, -
jotka ovat aineettomia ja jotka eivät rajoitu aikaan ja tilaan.
Numerot ja muut abstraktit asiat ovat olemassa niiden ulkopuolella.
Maailmankaikkeuden syyksi kelpaisi siis abstrakti olio.
Toinen vaihtoehto on aineeton mieli, -
eli ruumiiton persoona.
Mielemme on aineeton.
En tarkoita aivoja, jotka ovat fyysinen elin.
Mielellä tarkoitan tietoisuutta ja persoonaa.
Aineeton mieli siis on mahdollinen syy maailmankaikkeudelle.
Kumpi vaihtoehto on parempi?
Tietenkin aineeton mieli.
Abstraktit oliot ovat kausaalisesti voimattomia.
Tämä ajatus sisältyy jo abstraktin määritelmään.
Abstrakti olio ei voi vaikuttaa mihinkään.
Esimerkiksi numero 7 ei pysty vaikuttamaan mihinkään.
Se ei voisi olla maailmankaikkeuden luoja.
Toinen premissi on siis erityisen todennäköinen.
Jos maailmankaikkeudelle on selitys, sen on oltava Jumala.
Yleisön mielestä ajatus numerosta luojana saattaa olla absurdi.
Käyttääkö kukaan sitä argumenttia?
Käytin sitä vain esimerkkinä, -
joka täydentää pohdintaa maailmankaikkeuden selityksestä.
Sen on oltava jokin yliaistillinen, aineeton ja ajaton taho.
Mikä tai kuka sopisi tähän rooliin filosofien mielestä?
Tiedän vain kahdesta ehdokkaasta.
Sen on oltava joko abstrakti olio tai aineeton mieli.
Kukaan ei usko abstraktin olion olevan maailmankaikkeuden takana.
Jäljelle jää siis vain aineeton mieli, -
mikä sopii yhteen Jumalaksi kutsumamme konseptin kanssa.
Miksi Jumalan on oltava aineeton? Eikö hän voisi olla fyysinen?
Silloin hän olisi osa maailmankaikkeutta.
Maailmankaikkeus koostuu tilasta ja ajasta.
Maailmankaikkeuden syyn täytyy löytyä sen itsensä ulkopuolelta.
Hän ei voi olla mikään keijukainen.
Jumalan on oltava älykäs, voimakas ja kunnioitusta herättävä.
Olet aivan oikeassa.
Ei ole kyse mistään epämääräisestä lentävästä hirviöstä.
Jos Leibniz on oikeassa, jossain on metafyysinen olento, -
jonka on pakko olla olemassa.
Sillä ei ole syytä. Se on aineeton ja ajaton.
Se on persoona, ja se on koko maailmankaikkeuden alkuunpanija.
Tämä on teologisesti rikas käsite.
Käytät Leibnizin argumenttia Jumalan olemassaolon todistamiseen.
Eikö ateisti voi väittää, että maailmankaikkeus on välttämätön?
Ateisti saattaakin myöntää ensimmäisen premissin olevan totta.
Kaiken on voitava selittyä joko oman välttämättömyytensä -
tai ulkopuolisen syyn kautta.
Hän toteaa maailmankaikkeuden olevan välttämättä olemassa.
Maailmankaikkeudesta tulee tietynlainen Jumala.
En tunne ketään nykyisin toimivaa filosofia, -
joka uskoisi niin.
Tämä on kuitenkin yksi vastaus.
Miksi tähän hypoteesiin tarttuvat niin harvat?
Siihen on useita syitä.
Olemassaolon välttämättömyys edellyttää myös ikuisuutta.
Jos joku alkaa olla olemassa, olemassaolo ei ole välttämättömyys.
On todistettu, että maailmankaikkeus ei ole ikuinen, -
vaan sillä oli alkunsa.
Jatkossa tulemme keskustelemaan maailmankaikkeuden alkuperästä.
Silloin näemme, miksi se ei näytä olevan ikuinen, -
eikä sen olemassaolo ole siis välttämättömyys.
Palataan siihen myöhemmin.
Maailmankaikkeuden olemassaolon välttämättömyys kyseenalaistuu -
muidenkin seikkojen valossa.
Sinua ei olisi olemassa, elleivät vanhempasi olisi tavanneet.
Minua ei saattaisi olla olemassa.
Maapalloa tai aurinkoa ei olisi olemassa, -
jos maailmankaikkeuden järjestys olisi toinen.
Maailmankaikkeudessamme minkään olemassaolo ei ole välttämätöntä.
Joku saattaa kysyä, eivätkö alkeishiukkaset ole välttämättömiä.
Kaikki rakentuu niistä, joten ne ovat välttämättömiä.
Se olisi aika radikaali näkemys.
Alkeishiukkaset olisivat hyvin voineet järjestäytyä eri tavalla.
Yksi alkeishiukkanen olisi varmasti voinut puuttua.
Ja alkeishiukkanen on...? - Atomia pienempi hiukkanen.
Aivan. - Esimerkiksi elektroni.
Varmasti alkeishiukkasia voisi olla yksi vähemmän.
Ei niiden kaikkien ole välttämättä oltava juuri tässä järjestyksessä.
Tiedemiehet miettivät usein huvikseen, -
millainen maailmankaikkeutemme olisi voinut olla.
Meidän luonnonlakimme eivät näytä metafyysisesti välttämättömiltä.
Ehkä alkeishiukkasia ei olisi olemassa.
Ehkä aine koostuisi energiaketjuista hiukkasten sijaan.
Paras todisteemme on se, etteivät maailmankaikkeuden ainesosat -
ole olemassa oman luonteensa välttämättömyydestä.
Ne ovat kontingentteja, ei välttämättömiä, -
joten niistä rakentunut maailmankaikkeus on kontingentti.
Ajatellaan marmoripatsasta.
Jos marmorin olemassaolo ei ole välttämättömyys, -
ei ole patsaankaan olemassaolo.
Jos marmoria ei olisi olemassa, ei olisi patsastakaan.
Jos alkeishiukkasten olemassaolo ei ole välttämättömyys, -
ei maailmankaikkeudenkaan olemassaolo ole välttämättömyys.
Mielestäni tämä vaihtoehto on erittäin epätodennäköinen.
Maailmankaikkeuden selitys löytyy siis mitä ilmeisimmin -
jostain sen ulkopuolelta, mikä viittaa teismiin.
Tarkastellaan viitekehystä.
Onneksi nykyteknologia mahdollistaa myös takaisinkelauksen, -
ja ohjelman voi katsoa uudelleen.
Oikeastaan Jumala on ainoa olento, -
joka on olemassa oman luonteensa välttämättömyydestä.
Se tuntuu oikealta.
Kirjassasi kerrot siitä, -
kuinka poikana ihmettelit maailmankaikkeutta -
ja mietit, kuka sen oli tehnyt.
Oma olo tuntui merkityksettömältä.
Olet aivan oikeassa.
Ihmisellä on syvä tunne oman olemassaolonsa epävarmuudesta.
Pohdimme koko maailmankaikkeuden olemassaolon tarkoitusta.
Tiedämme vaistonvaraisesti, ettei olemassaolomme ole välttämätöntä.
Samoin tiedämme, että vain Jumalan olemassaolo on välttämätöntä.
Tämä toteamus luo perustan ontologiselle argumentille -
Jumalan olemassaolon puolesta.
Emme ehdi esitellä kaikkia argumentteja, -
jotka puoltavat Jumalan olemassaoloa.
Mitä tarkoitat sanalla kontingenssi?
Se on välttämättömän vastakohta.
Esimerkiksi tämä lasi on kontingentti, -
koska se olisi voinut olla olematta olemassa, -
jos sen valmistusprosessi olisi mennyt pieleen.
Lasin olemassaolo ei ole välttämättömyys.
Ateisti saattaisi tässä kohtaa sanoa, -
että emme vain vielä tiedä maailmankaikkeuden selitystä.
Se on erittäin yleinen reaktio.
Sitä näkyy myös YouTubessa ja internetissä.
Argumentti yritetään kumota skeptisyydellä, -
vaikka se ei ole mahdollista.
Skeptisyys on epäuskon ilmaisua.
Minä rakennan argumentin Jumalan olemassaolon puolesta.
Skeptikon on kerrottava, -
mikä premisseistä ei ole hänen mielestään totta.
Hän ei voi vain kumota johtopäätöstä siitä, -
että maailmankaikkeuden on luonut aineeton ja ajaton luoja.
Skeptisyydellä ei voi kumota argumenttia.
Tähän apologetiikan tärkeys perustuu.
Meidän on osattava kertoa, mihin uskomme perustuu.
Agnostismi ei riitä vastaväitteeeksi.
Eikö se olekin tekosyy?
Agnostismi on selvä tekosyy.
Agnostikko ei jaksa tutkia todistusaineistoa.
Harva asettaa kyseenalaiseksi kolmannen premissin: -
maailmankaikkeuden olemassaolon.
Joku saattaa kuitenkin ajatella sen olevan pelkkä illuusio.
Mielestäni on todennäköisempää, että maailmankaikkeus on olemassa -
kuin se, ettei sitä olisi.
Siksi voimme uskoa 3. premissiin.
Mutta jos kaikki on pelkkää illuusiota, jonkun täytyy olla -
olemassa kokeakseen sen illuusion.
Tuo ihminen vastaa maailman- kaikkeutta, eli se on olemassa.
Sitä seuraa koko argumentti.
Mikä on tämän argumentin johtopäätös?
Jumala on maailmankaikkeuden olemassaolon selitys.
Näin päättyy ensimmäinen Jumalan olemassaoloa puoltava argumentti.
Ensi kerralla kysymme, miksi maailmankaikkeus sai alkunsa.
Esittelemme Kalamin kosmologisen argumentin.
Suomennos: Hanna Tischer