Aloitetaan sieltä sun lapsuudesta. Millaisen lapsuuden elit?
Siis mulla oli oikeastaan erittäin ihanteellinen lapsuus.
Hyvä perhe. Kaikki kunnossa.
Ei mitään ongelmia silleen.
Mulla lapsuus oli tosi ihanaa ja mahtavaa aikaa.
Se oli oikeastaan täydellinen lapsuus, -
mitä voi olla ihmisellä.
Mä menin yläasteelle -
ja olin sellainen tosi ujo ja arka poika.
Mulla ei hirveesti ollut ystäviä silloin.
Mua vähän kiusattiin 7. luokalla.
Se oli tosi rankkaa aikaa ja mä sitten päätin, -
että mä en tällaista enää jaksa.
Mä päätin sitten, että alan ite kiusaamaan -
ja vaihdoin ihan täysin mun roolia ja kaveriporukkaa.
Siinä 8. luokalle mentäessä mä olin jo ihan eri ihminen.
Aloin kulkea ihan eri porukoissa.
Vaatteet ja ulkonäkö muuttuivat.
Koulusta ei nyt sitten enää tullutkaan mitään.
Minkälaisiin tilanteisiin sitten jouduit elämässä?
Siinä yläasteen aikana -
mulla oli sellainen vähän erikoinen rooli.
Mä pukeuduin mustiin -
ja tällaisia saatanallisia bändejä kuuntelin.
Mun imago oli vähän sellainen pimeä.
Mä sitten masennuin. Sairastuin vakavaan masennukseen.
Kävin psykiatrilla ja aloin kovasti juoda alkoholia.
Siitä alkoholista tuli ainoa pako- keino masennukseen.
Koulu meni samalla ihan pilalle.
Kävin 9. luokan kaksi kertaa. Ensimmäisen 9. luokan jälkeen -
päätin ottaa itteäni niskasta kiinni, mutta toisin kävi.
Siinä vaiheessa sitten tuli jo laimeat huumeet kuvioihin mukaan.
Sen jälkeen mä kovasti yritin vielä kouluja käydä.
Mä menin iltalukioon ja kokeilin ammattikoulua.
Ei niistä tullut mitään, niin mä keskeytin ne saman tien.
Sitten menin kauppikseen, jota jaksoin käydä 2 vuotta, -
mutta kauppiksen aikana mä aloin käyttää jo suonensisäisiä huumeita.
Sen takia ei enää mistään tullut mitään, -
kun mulla alkoi tulla niitä katkoreissuja.
Olin 15 kertaa hoidossa niitten vuosien aikana, kun käytin.
Jouduin kaikenlaisella varastamisella ja huijaamisella -
ja mitä ikinä päähän sattui, rahoittamaan aineiden käytön.
Se on todella kallista -
ja siihen joutui kaikenlaista hölmöä keksimään.
Tosi paljon olin poliisien kanssa tekemisissä, -
mikä sitten loppujen lopuks' oli tosi hyvä juttu kuitenkin.
Jossain vaiheessa tämän huume- elämän keskellä tuli stoppi -
ja Jumala alkoi sua kutsua. Minkälaisia tilanteita alkoi tulla?
Joo, se oli hyvin erikoinen tilanne. Mä olin tosi ateisti -
ja vihasin kaikkia uskovaisia ja tällaisia.
Se oli yks' perjantai-ilta Kouvolankadulla vuonna 2006.
Olin hyvin sekaisin siellä.
2 nuorta tyttöä helluntaiseura- kunnasta tuli mulle juttelemaan.
Mä en siitä hirveesti muista, mutta muistan sen, -
että ne tytöt olivat todella täynnä rakkautta.
He saivat mut houkuteltua Kouvolan helluntaiseurakuntaan.
Aloin siellä käydäkin jonkun verran.
Tutustuin siellä ihmisiin.
Mulle aukes' sellainen mahdollisuus sieltä, -
että nuorisopastori sanoi: -
"Tommi, haluaisitko lähteä Kan-kodille hoitoon Lahteen?"
Sanoin, että ihan mitä vaan.
Kyllä tämä alkaa pikkuhiljaa riittää.
Siellä Lahdessa mä tein uskonratkaisun, -
joka ei vielä mun elämää kuitenkaan täysin muuttanut.
Mä vielä sitten halusin jotain nähdä.
Lähdin takaisin, mutta siinä vaiheessa usko syttyi mun sydämeen.
Sieltä se ei missään vaiheessa lähtenyt pois.
Sitten tapahtui niin, -
että pari vuotta ryvin siellä maailmassa vielä -
ja menin niin pohjalle, ettei ollut enää yhtään mitään.
Siinä vaiheessa mulla oli jo poliisit perässä.
Mulla ei ollut asuntoa. Olin koditon.
Ei ollut yhtään mitään. Olin hyvin laihassa kunnossa -
ja näytin tosi kurjalta.
Mulla ei ollut mitään omaisuutta, paitsi yksi vaatekerta.
Sitten poliisit mut pidätti.
Mulla oli parin kuukauden tuomio.
Tiesin, että nyt on aika. Nyt Jumala pysäyttää mut.
Kun Kouvolan poliisivankilaan pääsin odottamaan lähtöä, -
niin polvistuin saman tien putkaan.
Sanoin, että nyt riittää. Nyt mulla ei ole enää mitään.
"Nyt, Jeesus, vapauta mut." Ja näin kävi.
Siitä alkoi sitten todella hurja ylämäki.
Pääsin Konnunsuon vankilaan, -
jossa on kristillinen Kan-osasto -
ja sain siellä kasvaa uskovien yhteydessä. Se oli mahtavaa aikaa.
Sieltä mut ohjattiin Jyväskylän Kan-kodille.
Siellä olin pari kuukautta hoidossa.
Sen jälkeen Jumala järjesti mulle asunnon täältä Jyväskylästä.
Sain jättää kaikki vanhat kuviot sinne.
Ei ole tarvinnut sinne enää palata.
Täällä ovat alkaneet asiat järjestyä ihmeellisellä tavalla.
Jumala on antanut sulle kaikkia erilaisia visioita ja ison kutsun.
Voitko tästä vähän kertoa enemmän?
Koko uskossaoloajan -
olen halunnut olla täysillä tässä mukana enkä puoliksi.
Mun tarkoitus on koko ajan ollut, että heti, kun Herra kutsuu, -
niin raamattukouluun.
Sitä ennen on auennut kaikkia pieniä palvelutehtäviä srk:ssa.
Saan olla mukana katuevankelioimisessa -
ja ylistämisessä ja vaikka missä.
Jumala on kyllä ihmeellisellä tavalla järjestänyt asioita.
Odotan sitä raamattukouluun lähtöä jossain vaiheessa.
Ei mua oikeastaan mikään muu kiinnosta kuin Jeesus.
On aivan uskomatonta, mistä Hän on mut pelastanut.
Ei kyllä pysty yhtään korkeelta puhumaan.
Se on täysin armoa, että mä ylipäätään tässä istun tällä hetkellä.
Jumala on varustanut sut valtavilla musiikillisilla lahjoilla.
Onko ne olleet sulla syntymästä asti -
vai oletko saanut ne nyt uskoon- tulon jälkeen?
No, ne on varmaan olleet.
Mulla oli jotain ihme bändejä silloin teini-iässä.
Kyllä ne on ihan lahjoja varmaan syntymästä, -
koska mä olen hyvin vähän soittanut koskaan mitään.
Mä tämän kitaran ostin syksyllä.
Siitä on ollut kyllä paljon apua ja siunausta eri tilanteissa.
Tommi, millaisia tulevaisuuden unelmia ja haaveita sulla on?
No, mulla on oikeastaan ollut yks' rukous Jumalalle.
Se on ollut se, että pääsen ite perille taivaaseen -
ja saan ottaa mahdollisimman monta mukaan.
Viedä siis evankeliumia eteenpäin.
Ilosanomaa tahdon jakaa. Se on pääasia.
Nuori mies hoiperrellen -
kulkee kohti kotia.
Sydän hällä tuskaa täynnä, -
]jota ei voi kertoa.
Valo tuikkii ikkunasta -
äiti siellä rukoilee, -
että Jeesus synninteiltään -
pojan ottais' omakseen.
Monta kertaa äiti hiljaa -
polvillansa rukoili.
Rakas Jeesus, Vapahtaja, -
pelasta mun poikani.
Poikaraukka maailmalla -
pilkkaa näin Jumalaa.
Eihän Herra koskaan kosta.
Ei kai Häntä olekaan.
Poika jättää äidin kodin, -
lähtee kauas kulkemaan.
Ei hän äidin rukousta -
jaksa enää kuunnella.
Äiti tuska sydämellään -
vielä itkee, rukoilee, -
että Jeesus synninteiltä -
pojan ottais' omakseen.
Vierinyt on vuotta monta.
Nyt on koti kylmänä.
Yksinäinen hautakumpu -
kertoo äidin muistoa.
Nuorukainen itkee, seisoo, -
kylmän haudan reunalla.
Sydämessä tuntuu niin kuin -
äiti huutais' poikaansa.
Niin jos voisin äiti sulta -
vielä anteeks' anoa.
Tästä lähtein äiti tahdon -
Jeesustani seurata.
Herra kuuli rukoukset -
vanhan äidin huulilta.
Hautakummun päällä nähdään -
nuorukainen polvillaan.
Ystäväni, onko sulla -
rukoileva äiti myös, -
joka rukoellen valvoo -
vuoteen pimeässä yöss'?
Anna Jeesuksen nyt voittaa -
elämäsi kokonaan.
Silloin kovan sydämesi -
rukous saa murentaa.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare