Syntymises' on se erikoista, että kun äiti odotti mua, -
oltiin menty jo paljon yliaikaa. Kun äiti sanoi kätilölle, -
että pitäisi saada apua, niin kätilö sanoo: "Kyllä se tulee, -
jos ei elävänä, niin kuolleena." Tämä on lähtökohta.
Täytin 25 vuotta sinä päivänä, kun saavuin Tukholmaan -
ja veljen avopuoliso löyti mut sammuneena siitä kalliolta.
Tällaista oli elämä. 25 vuotta täytettiin näissä merkeissä.
Et Jeesuksesta ollut paljon kuullut siihen mennessä?
Olin kuullut ja pientä otettakin oli v. -75 ollut -
ja varmaan oli kaipaustakin, mutta vihollisen ote oli niin vahva.
Vaikka tahto oli tehdä hyvää, niin ei voimaa toteuttamiseen.
Kuitenkin tuli sitten ns. T-risteys joka alkoi muuttaa elämääsi.
Käytkö tämän lyhyesti läpi? - No joo, se lähti siitä, -
että sisko soitti, että evankelista Astrid näki minut keskellä päivää -
ihan selvästi surullisin kasvoin.
Hän oli kysynyt Jumalalta, mitä Heikille kuuluu.
Hänelle sanottiin, että pitää rukoilla Heikin puolesta.
Kun hän kertoi mulle tän näyn, se meni kuin miekka mun elämään -
ja sisimpään ja ajattelin, että nyt varmaan Jumala kutsuu mua.
Mun pitäis' joku ratkaisu tehdä, mutta siinä meni varmaan viikko.
Me jatkettiin samaa rallia. Sitten ollaan kapakassa Tukholmassa.
Siihen tulee uskova nainen, jonka tunsin ja tiesin, -
koska mun nuorin sisko ja mies olivat mukana.
Siinä mä sanoin elämän toivotto- muudessa, että vie mut kokoukseen.
Hän sanoi, ettei sinne retkuja voi viedä ja lähti siskon ja miehen -
kanssa menemään ja jätti meidät siihen pöydän ympärille.
Mä sanoin kavereille, että mulla on semmonen tunne, -
että mun pitäis' lähtee. He sanoivat: "Ei ei, rahaa on -
ja elämä ja ilta alussa. Jatketaan vaan."
Mun oma vanhin veli oli sammunut siihen toiselle puolelle.
Yks kaks tämä sammunut nostaa päänsä, -
on silmät hetken näin ja sanoo: "Antakaa Hessun mennä. -
Nyt se tietää, mihin se menee." Ja poksahti takaisin.
Mitä sä tästä ajattelet niin kuin Jumalan toimintana? Mitä tapahtui?
Ajattelen, että jos Jumala puhuu aasin kautta, -
niin myös sammuneen kautta, kun on kyseessä Jumalan todelliset teot.
Hänen sanansa meni niin vahvasti tänne, että sanoin lähteväni.
En todella tiennyt, mihin lähden, missä se paikka on.
Mutta ihmeellistä vaan on, että Jumala jotenkin ohjas' mut sinne.
Olen kuvaillut, että Hän pani koukut leukoihini -
ja vei mut tähän kokouspaikkaan ja siellä sain kohdata Jumalan.
Tätä kasvoistasi näyn saanutta naista Herra kehotti rukoilemaan.
Mikä prosessi noin hengellisesti tapahtui?
Jos ajatellaan sitä hetkeä, missä olin, ja päivää, jolloin pelastuin,
olin 40 asteen kuumeessa, mistä en itse tiennyt mitään.
Luultavasti vihollinen oli jo lyömässä.
Se varastaa, tappaa ja lopulta tuhoaa.
Uskon, että se oli päättänyt sinä päivänä tuhota mun elämän, -
mutta Jumala herätti vahvat esirukoilijat. Nyt pitää taistella!
Henkivaltojen on väistyttävä.
Uskon, että rukouksen voima ilmavalloissa teki sen, -
ettei vihollinen saanut koko otetta, -
vaan Jumala toi rakkautensa ja voimansa. Siksi olen tässä.
Eli rukous on merkittävä? - Se on merkittävä voima, -
jota tulee käyttää. Olen sanonut äideille ja isille, -
jos teillä on tämmöinen toivotto- massa tilanteessa oleva lapsi, -
niin Jumalalle se ei ole toivoton tapaus.
Rukoilkaa ja anokaa uskossa ollenkaan epäilemättä.
Niin kauan kun on elämää, on toivoa. Näin tulee rukousvastauksia.
Käytkö läpi oman uskoontulo- vaiheesi?
No, tosiaan sinä iltana sitten tulin uskoon.
Tämä saarnaaja vei mut sinne esille.
Sisko miehineen oli päättänyt, että helluntailaisilta ei oteta mitään,-
kun veli jätetään baariin ettei 'sinne tollasia voi viedä'.
Kuinka ollakaan, sisko katsoo, että Hessu on tuolla -
ja saarnaaja vie sen esille. Samassa hän murtui -
ja hänen miehensä murtui. Meitä pelastui 3 samana iltana.
Se oli mahtava asia! Lähdettiin siitä kuitenkin ko. rouvan kotiin.
Siellä mä valitin huonoa oloa. Mikähän on?
Mulla oli 40 astetta kuumetta -
ja tuo kuume piti viikon mua otteessaan!
Sen ajan mä kävin kuin filmiltä elämää.
Mulle syntyi niin voimakas Herran pelko, -
että jos mun vielä teki mieli viinaa, niin en uskaltanut.
Tiesin, että se olisi mun viimeinen huikka. Herran pelko oli vahva.
Tupakka on synneistä pienempi, jos sanotaan näin.
Piru sai mut ansaan: "Tupakoi vaan. Ei tartte kaikkea heti jättää."
Mä aloin polttaa ja huomasin, että mä jäin kiinni siihen.
2 viikkoa tämän jälkeen kerroin opiskelutoverille uskosta, -
että olen tullut uskoon. Jeesus on vapauttanut.
Hän katsoi mua ja sanoi: "Sinä puhut meille vapaudesta -
ja itse olet turmeluksen orja." Ne sanat meni sisimpään -
ja ajattelin, että olen ihan pelle. Näinhän se on.
En mä ole vapaa. Puhun vapaudesta ja olen röökissä kiinni.
Ja varmaan huomenna mä ryyppään. Kun menin poikamiesboksiini, -
yöllä kävin taistelua oman elämän kanssa.
Jumala puhui ihan selvästi: "Anna, Heikki, sydämesi kokonaan minulle.
Sen jälkeen ei ole mitään ongelmia eikä kahleita."
Sinä yönä Jumala vapautti mut -
vuonna -78 tammikuun 28. päivänä.
2 tuntia olin Jumalan voiman alla.
Seuraavana päivänä vasta puolenpäivän aikaan huomasin...
En aamulla edes tajunnut tapahtunutta.
Puolenpäivän jälkeen kurssi- keskuksella katoin yks kaks, -
että kuin ois verhot vedetty pois: kavereilla kauhea savu tulee.
Katoin, että enks' mä oo polttanut? Ex tempore löin nyrkin pöytään -
ja sanoin halleluja! Kaverit säikähti. No, ei näin voi tehdä.
Menin vessaan ja ylistin Herraa. Siihen jäi kaikki.
Sinä siis vapauduit kaikista sinua vankina pitävistä kahleista.
Kuinka todellista ne kahleet ovat monen elämässä!
Ne olivat kahleet, jotka pitivät kiinni. 2,5 askia Norttia päivässä.
Kun Jumala vapautti, niin tapahtuu Raamatun mukaan: -
jonka Poika tekee vapaaksi, tulee todella vapaaksi. Ja näin on.
Aiemmasta elämästä oli vielä poliisillekin asiaa.
Oli semmoinen mielenkiintoinen tapahtuma, -
kun olit täällä Suomessa ja olit etsintäkuulutettuna.
Vaikka elämä oli muuttunut ja oli ajoittain erittäin hyvä olo, -
niin vanha elämä piinas'. Tiesin olevani etsintäkuulutettu.
Mä tiesin, että mulla on velkojia jne. Ne aika ajoin tuli mieleen.
Kerran, kun veljen kanssa tultiin saunasta, poliisit oli ovella: -
"Vi söker Heikki Lindqvist." Sanoin: "Minä olen."
Mun pitäis' lähteä mukaan. En nyt ihan niin lähtenyt. Onko papereita?
Etsintäkuulutus Suomesta. Heidän tehtävä on palauttaa mut Suomeen.
Veivät mut siitä. Veli laittoi vähän hengellistä evästä mukaan.
Annoin hänelle kaikki rahat ja sanoin: "Tulee pitkä reissu. -
Ihan hevillä ei selvitä, ellei Jumala auta mua."
Niin mut vietiin. Seuraavana päivänä kysyttiin: -
"Laivalla vai koneella?" Koneella. Ei tarvinnut olla laivan putkassa.
Olin Loviisassa yön ja sieltä vietiin Kouvolaan.
Tutut Lappeenrannan poliisit oli vastassa.
Kun mut luovutetaan heille, he sanovat: "Toitte väärän miehen."
Ajattelin, että mitä tää meinaa, mutta sitten ne sanoivat, -
ettei tää ole se Igor. Igorina mut tunnettiin.
Mua rupes' huvittamaan, että muutos on varmaan senkaltainen, -
että ne ei tunne mua. Mulla oli ID-paperi, henkilöllisyyspaperi.
Otin sen ja siinä oli saman- lainen kuva kuin lähtiessä olin.
"Onko tässä tutumpi kaveri?" Toinen poliisi koppasi sen: -
"No, tässähän se on!" Sitten katsoo mua: "Mitä sulle on tapahtunut?"
"Kuule, tästä on tunnin ajo ja teillä vaan Kuplavolkkari, -
niin mä kerkiän kertoa." Matkalla kerroin Jumalan suurista teoista.
Ja he ihmettelivät ihmettä. Myöhemmin muuten kuulin, -
että toinen rikospoliisi tuli uskoon! - Aamen.
Mut pidätettiin, välikäräjillä syy- tettiin eikä annettu mitään armoa.
Jouduin 2-3 kuukaudeksi Mikkeliin.
Sitten takaisin tähän ns. oikeaan oikeudenkäyntiin.
Sama syyttäjä oli siellä ja ajattelin: "Nyt ei päästä ihan helpolla."
Sitten tapahtui jotain! Tiesin, että Tukholmassa rukoillaan.
Veli rukoili oikeussalissa, äiti rukoili ja monet muut.
Kun syyttäjän puheenvuoro tuli, hän ottaa paperit ja katsoo minua.
On hiljaa. Tuomari sanoo: "Syyttäjä olkaa hyvä, teidän puheenvuoro."
Katsoo taas papereita ja minua eikä sano mitään.
Sitten tuomari jo koputtaa pöytään: "Syyttäjä, teidän puheenvuoro!"
Kolmannen kerran katsoo papereita ja minua ja sanoo: -
"Herra tuomari, minulla ei ole mitään syytettävää."
Lautamiehetkin nousevat ylös. Mitä nyt tapahtuu?
Sitten mut siirretään pois. Siellä mietitään -
valmiitten kuulustelupöytäkirjojen ja muitten kautta asiaa.
Kaksi tuntia meni pohtiessa. Sitten mut tuodaan takaisin.
Kaverit ennustivat rankkaa tuomiota, kun noin kauan tutkitaan.
Kun tuun siihen, mulle luetaan tuomio ja syytekirjelmät ym.
Sitten kaiken kukkuraksi lopuksi sanotaan näin: -
"Koska todistettavasti voimme todeta, -
että syytetyn elämä on muuttunut ja hän on saanut uuden mahdollisuuden,
näin ollen mekin haluamme antaa mahdollisuuden. Tuomari sanoo: -
"Tuomio muutetaan ehdonalaiseksi eli mut vapautetaan kerralla."
Tuntui hyvältä. - Voi sanoa, että konkreettisesti tuli vahvistus -
Jeesuksen muuttavasta voimasta. - Kyllä, ja rukouksen tärkeys.
Mun puolesta rukoiltiin Tukholmassa ja täällä -
ja taas saatiin ihmeellinen voitto.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare