VANHA TESTAMENTTI AVAUTUU
VANHAN TESTAMENTIN YLEISKATSAUS
Tällä opetuskerralla käsittelen asioita hieman eri tavalla.
Sen sijaan, että käsittelisin vain yhtä Raamatun kirjaa kerrallaan, -
luon yleiskatsauksen Vanhaan testamenttiin.
Vanha testamentti koostuu kirjoista, jotka kattavat noin tuhat vuotta.
Niillä on monia eri kirjoittajia. Mukana on historia-, laki- ja laulukirjoja.
Miten nämä 39 kirjaa liittyvät toisiinsa? Se on tärkeää ymmärtää.
Jumala ei antanut aiheittain jaoteltua Raamattua.
Eikö olisi hienoa, jos 1. Moos. kertoisi Jumalasta, -
2. Moos. Jeesuksesta ja 3. Moos. Pyhästä Hengestä?
Silloin emme tarvitsisi konkordanssi- hakua emmekä muita hakuja.
Jumala ei tarkoituksella antanut meille aiheittain jaoteltua Raamattua.
Samaa aihetta käsitellään monessa eri raamatunkohdassa.
Jumala ei antanut meille pelkkää tekstikokoelmaa, -
vaikkakin luku- ja jaejaon jälkeen Raamattua on käsitelty sellaisena.
Poimimme katkelmia sieltä täältä ja unohdamme asiayhteyden.
Oikeastaan Jumala on antanut meille kirjaston.
"Raamattu" on monikollinen sana. Se tulee latinan sanasta "biblia".
Se tarkoittaa "kirjoja", ei siis yhtä kirjaa.
Raamattu on kirjasto, jossa jokainen kirja muodostaa kokonaisuuden.
Jumala haluaa meidän oppivan Sanansa kirja kerrallaan.
Halutessaan Jumala olisi voinut antaa meille paljon erillisiä tekstejä -
tai aihealueita, mutta Hän halusikin antaa meille kirjaston.
Jokainen teksti ja jae on osa tiettyä kirjaa, -
ja jokainen kirja on osa historiaa.
Jumala antoi Sanansa ajassa ja paikassa.
On tärkeää ymmärtää molemmat ulottuvuudet -
eli milloin ja missä Jumala puhui kustakin asiasta.
Sanoman merkitys selviää kustakin ajasta ja paikasta.
Jumala puhui tietyssä tilanteessa, tiettynä aikana ja tietyssä paikassa.
Käsittelen puheessani tätä asiayhteyttä.
Puhun aluksi paikoista. Sitä varten tarvitsemme karttoja.
Raamattu on sidoksissa maantieteeseen ja historiaan, -
mikä meidän on muistettava Raamattua lukiessamme.
Tarvitsemme kaksi karttaa: koko Lähi-idän kartan -
ja Luvatun maan kartan osana Lähi-itää. Ne on hyvä pitää mielessä.
Lähi-idän kartassa esiintyy meille tuttu käsite, "hedelmällinen puolikuu".
Se esiintyy monissa Raamatun taustaa tutkivissa kirjoissa.
Olen piirtänyt karttaan puolikuun muotoisen alueen.
Puolikuu yhdistää kaksi suurta jokea: -
Niilin sekä Tigrisin ja Eufratin kaksoisvirran.
Kaksi suurta jokialuetta muodostivat hedelmällisen kasvupaikan.
Ne olivat hyvin hedelmällisiä joki- laaksoja: Niilin suisto ja laakso -
sekä Tigrisin ja Eufratin laakso, jota kutsuttiin Mesopotamiaksi.
"Meso" tarkoittaa "keskellä" ja "potamia" joet, "jokien keskellä".
Alue oli hedelmällistä ja lakeaa tasankoa.
Kaksi hedelmällistä aluetta olivat muinaisen ajan valtakeskuksia.
Ne muodostivat idän ja lännen maailmanvallat, -
joiden välisestä taistelusta koko Vanha testamentti kertoo.
Toisella puolella oli Egypti -
ja toisella puolella eri valtakuntia, kuten Assyria ja Babylonia.
Täällä sijaitsevat nykyisin Irak ja Iran.
Iran on idässä ja Irak lännessä. Niitä erottaa joki.
Muinaisessa Lähi-idässä on kaksi maailmanvaltaa.
Niiden keskellä on Luvattu maa.
Tämän alueen peittää Arabian erämaa ja tämän alueen Sahara.
Aina kun valtakunnat hyökkäsivät toisiaan vastaan, -
niiden oli kuljettava tämän kapean maakaistaleen kautta.
Tummalla merkitty alue on mustaa basalttikiveä, -
joka on niin terävää ja kovaa, etteivät kamelitkaan pääse kulkemaan sen yli.
Siksi kaikki liikenne kulki tämän kapean rannikkokaistaleen kautta.
Miltei kaikki halusivat kiertää erämaan.
Jos halusi, että armeija sai syödäkseen, -
oli kuljettava hedelmällisen puolikuun kautta toiseen päähän.
Tämä olikin maailman risteyskohta.
Israelista on sanottu, että jos asuu risteyksessä, joutuu toisten jalkoihin.
Niin tapahtuikin. Heidät jyrättiin jatkuvasti.
Jeesuksen aikoihin jyrääjiä olivat roomalaiset, -
sitä ennen kreikkalaiset, assyrialaiset ja egyptiläiset.
Puolikuun molemmissa päissä oli kaksi maailmanvaltaa.
Niiden välissä kulkee kapea rannikkokaistale, Luvattu maa.
Jumala antoi kansalleen maan maailman risteyskohdasta.
Kaistaleen kautta kulkee tie Euroopasta Arabiaan.
Sen kautta kulkee myös tie Afrikasta Aasiaan.
Tie Euroopasta kulkee rannikkoa alaspäin Jisreelin tasangon kautta -
Jordanin laaksoon, virran yli ja sieltä edelleen alas Arabiaan.
Tie Afrikasta kulkee ylös rannikkoa saman Jisreelin tasangon poikki -
Kapernaumiin, Damaskokseen ja sieltä aina Intiaan ja Kiinaan asti.
Maailmojen risteyskohta sijaitsee tarkalleen täällä, -
pienellä Megiddon kukkulalla. Hepreaksi se on "Harmageddon".
Historian suurimmat taistelut käytiinkin siellä, maailman risteyspaikassa.
Sen tuntumassa on Nasaretin kylä, -
jossa nasaretilainen poika saattoi seurata ohi kulkevaa maailmaa.
Jeesus saattoi makoilla kukkulalla ja katsella ohi kulkevia ihmisiä, -
kuten lentokentän aulassa, jossa eri- maalaiset ihmiset tulevat ja menevät.
Pohjoista aluetta kutsuttiinkin kansojen Galileaksi, -
koska se oli kansainvälinen risteyskohta.
Etelän kukkulat olivat eristyksissä. Ne olivat puhtaasti juutalaisia alueita.
Jerusalem sijaitsee juuri siellä.
Luvatussa maassa oli kansainvälinen alue, jolla oli kansojen vilskettä, -
ja eristynyt juutalaisten alue vuorilla, jossa Jerusalem sijaitsee.
Jumala halusi asettaa heidät maailmojen risteyskohtaan, -
jossa kaikki näkisivät heidät -
ja jossa he voisivat olla mallina Jumalan valtakunnasta maan päällä.
Niin kaikki näkisivät, mikä siunaus olisi Jumalan tahdon alla elämisestä.
Ihmiset näkisivät myös kirouksen, joka seuraa Jumalan tahdon rikkomista.
Tämä on hyvin hedelmällinen alue. Tässä näette mustaa basalttikiveä.
Kapernaumissa voi nähdä basaltti- kiviä, joista rakennettiin taloja.
Kivi on erittäin kovaa ja terävää.
Idässä oli kivi- ja hiekkaerämaan muodostama este. Lännessä oli meri.
Kaikki liikenne kulki rannikkoa pitkin -
ja tämän pienen laakson, Jisreelin- laakson eli Harmageddonin, kautta.
Tässä on valtava hautavajoama, joka ulottuu aina Afrikkaan asti.
Tässä on sen syvin kohta. Valkoinen alue on merenpinnan alapuolella.
Kuollutmeri on paljon merenpinnan alapuolella.
Jordan laskee tähän laaksoon, ja vesi haihtuu kuumuudessa olemattomiin.
Entisen Uudenmaan läänin kokoisella alueella on maailma pienoiskoossa.
Siellä on kaikenlaista ilmastoa ja maisemaa.
Jostakin päin Israelia löytyy kotiasi muistuttava alue.
Tel Avivin eteläpuolella on Englannin oloja vastaava alue.
Karmelia kutsutaan Pikku-Sveitsiksi.
Lumihuippuisella Hermonilla voi lasketella ympäri vuoden.
Pienen matkan päässä kasvaa palmuja.
Israelista on löydettävissä -
Euroopan, Afrikan ja Aasian kasvi- ja eläinkunnat.
Skotlannin mäntyjen voi nähdä kasvavan palmujen vieressä.
Raamatun aikana siellä eli leijonia, karhuja, krokotiileja ja kameleita.
Tälle pienelle alueelle on ahtautunut koko maailma.
Tämä on kiehtova aihe, josta voisin puhua tuntikausia.
Kun teillä on käsitys maantieteestä ja pinnanmuodoista...
Tässä on korkokartta Luvatusta maasta.
Näettekö pohjois―etelä-suunnassa kulkevan laakson?
Molemmilla puolilla on vihreää. Kauempana on erämaata.
Jos painatte mieleenne tämän kartan, -
pystytte ymmärtämään Raamatun kertomuksia -
ja sen, miksi asiat tapahtuivat niin kuin ne tapahtuivat: -
miksi Samaria oli keskellä, miksi Jeesus toimi pääasiassa Galileassa -
ja miksi Jeesuksen tappoivat nimenomaan juutalaiset, -
eivät suinkaan kaikki israelilaiset, vaan Juudean asukkaat.
Johanneksen evankeliumin mukaan Jeesuksen tappoivat juutalaiset, -
eivät siis kaikki israelilaiset, vaan etelän vuorten asukkaat.
Galilealaiset kannattivat Jeesusta. Etelän juutalaiset vastustivat Häntä.
Tämä on Raamatun maantieteellinen tausta.
VT:ssä liikumme hedelmällisen puolikuun laidasta laitaan.
Joskus Jumalan kansa oli orjana Egyptissä.
Joskus heidät vietiin Assyriaan ja Babyloniaan.
Israelilaiset asuivat kaiken keskellä, maailmojen risteyskohdassa.
Toinen tärkeä ulottuvuus on ajallinen ulottuvuus.
Esitän aikaperspektiivin mahdollisimman suppeasti, -
jotta se jäisi helpommin mieliinne.
Aluksi kaavio saattaa tuntua vaikealta, -
mutta kun käymme sitä läpi, huomaatte, että se on yksinkertainen.
Vanha testamentti kattaa 2 000 vuotta ennen Kristusta, eKr.
Voimme kuitenkin kutsua 1. Moos. 1―11:tä -
esihistorialliseksi ajaksi, ajaksi ennen Israelia.
1. Moos 1―11:ssä kerrotaan maailmankaikkeuden luomisesta, -
syntiinlankeemuksesta, veden- paisumuksesta ja Baabelin tornista.
Siinä puhutaan ihmisistä yleensä, ei Jumalan valitusta kansasta.
Se on Israelin esihistoriallinen aika ennen varsinaisen historian alkamista.
Israelin historia alkoi noin vuonna 2000 eKr.
Israelin historia eKr. ja meidän tähänastinen historiamme jKr. -
ovat suunnilleen samanpituisia. Molemmin puolin on 2 000 vuotta.
Israelin historia siis alkoi 2 000 vuotta eKr.
Jaan sen neljään 500 vuoden jaksoon.
Käsittelemme niitä erillisinä ajanjaksoina.
Vuosilukuja 2000, 1500, 1000 ja 500 -
leimaavat tietyt tapahtumat ja henkilöt.
Painan ajanjaksot mieleen nimien ja tapahtumien avulla.
Neljä ensimmäistä sanaa kuvaavat tapahtumia.
Ne ovat valinta, eksodus, valtakunta ja pakkosiirtolaisuus.
Nämä neljä tapahtumaa kuvaavat neljää 500 vuoden aikakautta.
Tässä Jumala valitsi Aabrahamin ja hänen jälkeläisensä kansakseen.
Tässä Mooses johdatti kansan pois Egyptistä.
Tässä israelilaiset asuttivat koko Luvattua maata -
ja nauttivat ennennäkemättömästä vauraudesta ja rauhasta.
Kutsun sitä valtakunnan ajaksi, -
sillä he asuivat omassa maassaan ja hallitsivat muitakin kansoja.
Heidän historiansa synkin kausi oli pakkosiirtolaisuus.
Tapahtumat käyvät karkeasti yksiin vuosilukujen kanssa.
Olen merkinnyt aikakausiin myös jonkun merkkihenkilön nimen.
Liitän Aabrahamin vuoteen 2000 eKr. ja Mooseksen noin vuoteen 1500 eKr.
Daavid hallitsi noin vuonna 1000 eKr.
Jesaja oli avainhenkilö pakkosiirtolaisuuden aikana.
Oli siis neljä tapahtumaa ja neljä henkilöä.
Myös Israelin johtajuus muuttui.
Kunakin aikakautena Israelin johtajuus oli erilaista.
Ensimmäisellä aikakaudella johtajina olivat patriarkat eli esi-isät -
Aabrahamista Joosefiin.
Toisella aikakaudella johtajina olivat profeetat Mooseksesta Samueliin.
Kolmannella 500 vuoden kaudella -
johtajina olivat kuninkaat Saulista Sidkiaan.
Neljännellä aikakaudella johtajina toimivat papit -
Joosuasta, joka tuli Serubbaabelin kanssa pakkosiirtolaisuudesta, -
Kaifakseen, joka eli Jeesuksen päivinä.
Johtajuus vaihtui patriarkoista profeet- toihin, kuninkaisiin ja pappeihin.
Toki profeettoja ja pappeja oli muinakin aikoina, -
mutta kansan johtajuus siirtyi ryhmältä toiselle aina Jeesuksen aikoihin asti.
Jeesus oli samalla profeetta, pappi ja kuningas.
Israelilaiset kokeilivat kolmenlaista johtamistapaa, -
mutta he odottivat henkilöä, jossa kaikki johtajuus yhdistyisi.
Kaikki Vanhan testamentin johtamistavat epäonnistuivat.
Oletteko painaneet nyt mieliinne nämä neljä aikakautta?
Seuraavaksi on tarkasteltava kahta 400 vuoden mittaista aukkoa.
Ensimmäinen aukko sijoittuu tähän väliin, toinen on tässä.
Kummankaan 400 vuoden ajanjakson aikana -
Jumala ei sanonut eikä tehnyt mitään.
Siten Raamatussa ei kerrota mitään noista kahdesta ajanjaksosta.
Silloin toki laadittiin kirjoja, mutta ne eivät ole Raamatussa, -
koska ne eivät kerro ajasta, jolloin Jumala puhui ja teki asioita.
Tiedättekö, mitä ilmaus "elävä Jumala" tarkoittaa?
Muutamia vuosia sitten teologit esittivät, että Jumala on kuollut.
Olette varmaankin kuulleet siitä.
He eivät tarkoittaneet, että Jumala olisi lakannut olemasta.
He tarkoittivat, ettei Jumala enää toiminut maan päällä.
Jumala oli edelleen olemassa, mutta Hän oli jossakin muualla.
Menetimme 36-vuotiaan tyttäremme viime heinäkuussa. Hän on kuollut.
Se ei tarkoita, että hän lakkasi olemasta. Hän elää ja kommunikoi, -
ei tosin meidän kanssamme.
Hän on kuollut. Hän ei siis puhu eikä toimi tässä maailmassa, -
mutta hän on täysin tietoinen ja ajatteleva ihminen toisaalla.
Hän on Herran luona, joten hän on elossa!
Tämän maailman mittapuun mukaan hän on kuitenkin kuollut.
Samaa tarkoittaa "elävä Jumala". Tällöin Jumala oli tavallaan kuollut.
Hän ei toiminut tässä maailmassa.
Tämän aukkokohdan aikana laaditut kirjat ovat apokryfikirjoja.
Ne eivät ole meidän Raamatussamme, -
mutta katoliset lisäsivät ne omaan Raamattuunsa, -
koska ne kertovat pyhimyksille osoi- tetuista rukouksista ja kiirastulesta.
Ne eivät kuulu Raamattuun, -
koska ne kirjoitettiin aikana, jolloin Jumala ei ollut "elossa".
Näinä aikoina Jumala oli elävä. Hän puhui ja toimi aktiivisesti maan päällä.
Ensimmäinen aukko oli ensimmäisen 500 vuoden jakson aikana -
ja toinen aukko viimeisen 500 vuoden jakson aikana.
Malakia on VT:n viimeinen kirja. Siitä Matteukseen on 400 vuotta.
Siinä välissä Jumala ei puhunut eikä tehnyt mitään.
Senaikainen historia oli kuin mitä tahansa historiaa.
Samoin 1. ja 2. Mooseksen kirjan välissä on 400 vuoden aukko.
Harvoin tulemme ajatelleeksi asiaa, kun luemme kirjat peräjälkeen.
2. Moos. kirja puhuu selvästi 400 vuoden aukosta.
Jumalan vaitioloaikoina maailmalla tapahtui mielenkiintoisia asioita.
Ensimmäisen aukon aikana kehittyivät Egyptin, Intian ja Kiinan kulttuurit.
Toisen aukon aikana elivät filosofit Sokrates, Platon ja Aristoteles -
sekä Buddha, Konfutse, Aleksanteri Suuri ja Julius Caesar.
Kun Jumala ei ole aktiivinen, ihmiset sitä vastoin ovat.
Ihmisen historiassa tapahtui paljon, mutta sillä ei ole merkitystä Jumalalle.
Vain Jumalan historia on tärkeä meille ihmisille.
Katsotaan sitten yksityiskohtia.
1. Moos. 12―50 kattaa Israelin historiasta ensimmäisen jakson.
Tällöin johtajina olivat patriarkat.
Mahdollisesti myös Jobin kirja liittyy tuohon aikakauteen.
Jobin elämä muistuttaa Aabrahamin, Iisakin ja Jaakobin elämää.
Seuraavalta aikakaudelta on vain muutama kirja: -
2.―5. Mooseksen kirjat eli Mooseksen elinaika -
sekä Joosuan, Tuomareiden ja Ruutin kirjat, jotka jatkavat jakson historiaa.
Kolmannella jaksolla, valtakunnan kaudella, kirjoitettiin enemmän kirjoja.
Historiasta kerrotaan Samuelin ja Kuninkaiden kirjoissa ja Aikakirjoissa.
Oli myös runokirjoja, kuten Psalmit, Laulujen laulu, -
Sananlaskut ja Saarnaajan kirja.
Salomon jälkeen tuli sisällissota, ja 12 heimoa jakautuivat kahtia.
Pohjoisen 10 heimoa olivat Israel, ja etelän kaksi heimoa olivat Juuda.
Sen jälkeen he eivät enää olleet yhtenäinen kansakunta.
Tuona aikana elivät myös profeetat Elia ja Elisa, -
mutta he eivät kirjoittaneet eikä meillä siten ole kirjoja heidän nimissään.
Sitten tulee oikea kirjojen tulva.
Ne ovat profeettakirjoja, ja ne kaikki liittyvät pakkosiirtolaisuuteen.
Silloin kirjoitettiin profetioista suurin osa.
Jotkut profetoivat ennen pakkosiirto- laisuutta, toiset sen aikana -
ja toiset sen jälkeen.
Se kertoo, miten merkittävä tapahtuma Luvatun maan menetys oli.
Nämä profeetat varoittivat, että he menettäisivät maansa.
Nämä profeetat lohduttivat maansa menettäneitä.
Nämä profeetat liittyvät maan jälleenrakennustyöhön.
Tähän aikakauteen liittyy myös pari historiakirjaa: -
Danielin ja Esterin kirjat kertovat Babyloniassa elävistä juutalaisista.
Esran ja Nehemian kirjasta puhumme myöhemmin.
He auttoivat Jerusalemin jälleenrakentamisessa -
ja auttoivat ihmisiä asettumaan jälleen omaan maahansa.
Valitettavasti VT:n kirjat eivät ole aina kronologisessa järjestyksessä, -
eivät etenkään profeettakirjat.
Historiakirjat ovat aika hyvin järjestyksessä.
Profetiakirjat on järjestetty hämmentä- västi suurimmasta pienimpään.
Kun lukee profeettakirjoja, on syytä kysyä, -
kirjoitettiinko se ennen pakkosiirtolai- suutta, sen aikana vai sen jälkeen.
Se auttaa ymmärtämään kirjoituksia.
Toivottavasti kaikki on nyt täysin selvää!
Jos pidätte mielessänne, että 2 000 vuoden historia -
jakautuu neljään 500 vuoden jaksoon, saatte hyvän käsityksen.
Osaatte asettaa kirjat oikeisiin kohtiin. Kirjoja on erilaisia.
1.― 5. Mooseksen kirjat ovat lakikirjoja, -
1. Moos. on ennen taukoa, 2.―5. Moos. sen jälkeen.
Näette, mihin historiakirjat kuuluvat.
Kirjoitukset eli lähinnä runokirjat ilmestyivät vaurauden aikana.
Silloin kulttuuri ja taide kukoistavat.
Runoja kirjoitetaan juuri rauhan ja vaurauden aikana.
Taide ja kulttuuri ovat ylellisyyksiä. Kultakaudella ne kukoistavat.
Varmasti huomasittekin kaaviossa vihreän katkoviivan.
Daavidin valtakunnan aika oli Israelin kukoistuskautta.
Kaikki johti siihen, ja sen jälkeen kaikki meni alamäkeä, -
kunnes he lopulta menettivät maansa. Kertomus on traaginen.
Siksi jokainen juutalainen muistelee kaiholla tuota aikakautta.
Se oli kultakautta. "Herra, lähetä meille uusi Daavid!
Lähetä meille Messias, Daavidin kaltainen, Daavidin poika!"
Juutalaiset odottavat yhä, -
että Daavidin poika tulee takaisin ja palauttaa kansan vaurauden.
Opetuslapset kysyivät Jeesukselta: -
"Milloin palautat Israelin kunin- kuuden?" Juutalaiset kysyvät sitä yhä.
Tuo oli historian huippukohta.
He menestyivät menestymistään, kunnes kaikki kääntyi: -
sisällissota sekä sukukuntien jakautuminen pohjoiseen ja etelään.
Kaikki on kerrottu Kuningasten kirjassa, joka on surullinen kertomus.
Useimmat kuninkaat olivat pahoja, ja monet heistä murhattiin.
Oli myös yksi kamala kuningatar, josta puhun myöhemmin.
Jumalan tahto oli, että olisi vain kuninkaita, -
mutta heillä oli yksi kamala kuningatar.
Sen jälkeen tuli 400 vuoden hiljainen ajanjakso, -
jolloin Jumala ei puhunut sanaakaan eikä tehnyt yhtäkään ihmetekoa.
Sitten yhtäkkiä kaikki alkoi uudestaan. Johannes Kastaja alkoi saarnata.
Jeesuksen myötä tulivat ihmeteot.
Jeesuksen syntymä, kuolema, ylös- nousemus ja taivaaseenastuminen -
aloittavat Uuden testamentin, joka kattaa vain noin sata vuotta.
UT laadittiin sadan vuoden aikana. VT kirjoitettiin 2 000 vuoden aikana.
Jos otetaan huomioon luominen, miten pitkä aika onkaan?
Olen itse opetellut muistamaan tämän kaavion.
Ystäväni LaGard Smith -
on lainopin professori Pepperdinen yliopistossa Malibussa.
Vaimoni on omaa sukua "Pepperdine".
LaGard Smith on tuottanut NIV-käännöksen pohjalta Raamatun, -
jossa ei ole luku- eikä jaenumeroita.
Sanoiko joku "halleluja"?
Siinä ei ole luku- eikä jaenumeroita.
Lisäksi Raamatun kirjat ovat kronologisessa järjestyksessä.
Profeetat ovat oikeilla paikoillaan.
Kertomukset voi lukea Jumalan puhumassa järjestyksessä.
Ainoa merkintä ovat tähdet marginaalissa silloin tällöin.
Tähtiä on yhteensä 365.
Arvaatteko, miksi? Voitte lukea Jumalan koko kertomuksen vuodessa.
Se on noin viisi sivua päivässä.
Siinä Raamattu on esitetty oikeassa kontekstissa, ajassa ja paikassa.
Alussa on hyvin valaiseva johdanto.
Kirja on kiehtova. Sitä on nyt saatavilla.
En saanut tehtäväksi sen myymistä, mutta kirjoittaja on ystäväni.
Olemme tarkastelleet historiallista taustaa.
Loimme katsauksen myös maantieteeseen.
Tarkastellaan seuraavaksi seikkaa, joka monimutkaistaa asioita.
Englannin- ja hepreankielisen Raamatun välillä on suuri ero.
Raamattumme koonneet henkilöt tekivät meille karhunpalveluksen.
Sen vuoksi miellämme Vanhan testamentin kirjat -
eri tavalla kuin juutalaiset ne mieltävät.
Me jaamme kirjat kolmeen ryhmään.
Noudatin sitä osittain edellistä kaaviota selittäessäni.
Ensin tulevat historiakirjat.
Kaikki historiakirjat on koottu yhteen 1. Moos. kirjasta Esterin kirjaan.
Ne on laitettu Vanhan testamenttimme alkuun.
Ne ovat aikajärjestyksessä, mikä helpottaa historian ymmärtämistä, -
mutta muuten se on hämmentävää.
Toisen ryhmän Raamatussamme muodostavat runokirjat: -
Jobin kirja, Psalmit, Sananlaskujen kirja, Saarnaajan kirja -
ja Laulujen laulu ovat runokirjoja. Ne on yhdistetty omaksi ryhmäkseen.
Kirjoja ei yleensä otsikoida Raamatuissamme tällä tavalla.
Kirjat ovat peräkkäin, emmekä lukiessamme käsitä, -
että olemme siirtyneet kirjaryhmästä toiseen.
Seuraavaksi tulevat profetiakirjat.
Ne on jaoteltu suuriin profeettoihin ja pikkuprofeettoihin.
Toiset ovat pidempiä ja toiset lyhyempiä.
Sillä ei tarkoiteta henkilön tai julistuksen kokoa vaan sivumäärää.
Jesajan, Jeremian ja Hesekielin kirjat ovat pitkiä, -
kun taas Joelin ja Obadjan kirjat ovat lyhyitä.
Ne on VT:ssämme jaoteltu suuriin profeettoihin ja pikkuprofeettoihin.
Valitettavasti jaottelu ei ole kovin hyödyllinen.
Hepreankielisessä Raamatussa on kolme selvää ryhmää, -
jotka eroavat merkittävästi toisistaan.
Viittä ensimmäistä kirjaa ei pidetä historiakirjoina, vaan lakina.
He eivät kutsu niitä samoilla nimillä kuin me.
Kirjojen nimiksi on valittu kirjakäärön ensimmäiset sanat.
Kääröä avatessa on helppo nähdä, mikä kirja on kyseessä.
Näitä kirjoja luetaan edelleen läpi vuoden synagogissa.
Seuraavaa ryhmää kutsutaan yllättäen profeetoiksi, -
vaikka me luokittelemme -
Joosuan, Tuomarien, Samuelin ja Kuningasten kirjat historiakirjoiksi.
Hepreankielisessä Raamatussa ne ovat "varhaisempia profeettoja".
Niitä, joita me kutsumme profeetoiksi, sanotaan "myöhemmiksi profeetoiksi".
Toki "varhaisemmissa profeetoissa" oli profeettoja, kuten Joosua ja Samuel.
He kutsuvat kirjoja "varhaisemmiksi profeetoiksi", -
koska se oli profeetallista historiaa, ja se on erilaista kuin muu historia.
Kaikki historia perustuu kahteen periaatteeseen: -
valintaan ja yhdistämiseen.
Historiankirjoittajan on aina valittava, -
mitä aiheita ottaa mukaan ja mitä jättää pois.
Kukaan ei voi kirjoittaa täydellistä historiaa kenestäkään tai mistään.
Johanneksen evankeliumissa sanotaankin, -
että jos Jeesuksen kaikki puheet ja teot olisi kirjoitettu muistiin, -
kirjat eivät mahtuisi maailmaan. Kaikki historia on tapahtumien valikoima.
Jokainen historioitsija valitsee mielestään tärkeät tapahtumat.
Toinen periaate on yhdistäminen.
Kun historioitsija on valinnut tärkeät tapahtumat, -
hän yhdistää tapahtumat syy-seuraussuhteiden avulla.
Kaikki historiakirjat perustuvat siihen, mitä valitaan ja miten yhdistetään.
Profeetallisella historialla on vastaus näille kahdelle periaatteelle.
Siinä valitaan vain se, mikä on Jumalalle tärkeää.
Siksi Raamatussa ei kerrota mitään Buddhasta tai Konfutsesta.
Valitaan siis vain se, mikä on Jumalalle tärkeää.
Sitten se yhdistää, mitä tapahtuu Jumalan ja ihmisen välillä.
Nämä kirjat on kirjoitettu profeetallisesta näkökulmasta.
Valitaan Jumalalle tärkeät asiat. Yhdistetään asiat Jumalan kanssa.
Siksi juutalaiset kutsuvat näitä varhaisemmiksi profeetoiksi.
Ruutin kirja ja Aikakirjat eivät ole mukana, -
koska ne eivät ole profeetallisia historiaa.
Toki Ruutin kertomus asettuu siihen, missä se on Raamatuissamme, -
Tuomarien kirjan ja 1. Samuelin kirjan väliin, -
mutta Ruutin kirjassa Jumala ei sano eikä tee mitään.
Se on ihastuttava kertomus Daavidin esivanhemmista, -
mutta siinä ei ole Jumalan puhetta.
Vaikka Aikakirjat muistuttavatkin Kuningasten kirjoja, -
ne ovat täysin erilaisia. Ne eivät ole profeetallisia kirjoja.
Juutalaisilla on siis varhaisemmat ja myöhemmät profeetat.
Loput kirjat on laitettu Kirjoitusten ryhmään.
Sinne on laitettu myös Aikakirjat, Ruutin kirja, runokirjat, -
Saarnaajan kirja ja Valitusvirret, jonka nimi on "Voi!".
Sillä sanalla alkaa Valitusvirret.
Ryhmään kuuluvat myös Esterin kirja ja Danielin kirja, -
joka ei ole profeettojen joukossa, vaan täällä. Tähän kaikkeen on syynsä.
Emmauksen tiellä ylösnousemuksen jälkeen -
Jeesus opetti Raamattua ensimmäistä kertaa eläessään.
Hän kävi läpi Lain, Profeetat ja Kirjoitukset -
ja selitti, mitä Hänestä oli niissä sanottu.
Jeesukselle tämä oli Vanha testamentti.
Minusta niin sen pitäisi olla myös meille. Se auttaa ymmärtämään, -
etteivät kirjat ole pelkkää historiaa, vaan profeetallista historiaa.
Ne välittävät meille sanoman. Apokryfikirjat ovat historiakirjoja.
Niissä on esimerkiksi kiehtovia kuvauksia makkabilaisajasta, -
jolloin kansa kapinoi kreikkalaisia valloittajia vastaan.
Aiheesta on tehty oratorioita. "Juudas Makkabealainen".
Se on kiehtovaa historiaa, ja sitä voi lukea historiana, -
mutta se ei puhuttele meitä, koska se ei ole profeetallista.
Profeetallinen historia puhuttelee nykyajan ihmisiä.
Siksi Jumala pystyy puhumaan teille, kun käsittelemme VT:n kirjoja.
Jos luennoisin Makkabilaiskirjoista, Jumala ei puhuisi teille.
Aihe saattaisi olla kiinnostava, mutta siihen se jäisikin.
On tärkeää ymmärtää, ettei tämä ole historiaa, -
vaan Jumalan lakeja ja profetioita sekä erilaisia muita kirjoituksia.
Millä perusteella nämä kirjat valittiin? Miksei niiden joukossa ole apokryfejä?
Vastaus on, että nämä kirjat kirjoitettiin Jumalan ollessa elossa.
Toisin sanoen Hän toimi aktiivisesti tässä maailmassa.
Kaikki kirjat ovat peräisin profeetalli- selta ajalta, jolloin Jumala toimi.
Yhtäkään näistä kirjoista ei kirjoitettu taukokausien aikana.
Raamatussa on Jumalan laki, profee- tallinen historia ja muita kirjoja.
Ne laadittiin aikana, jolloin Jumala toimi aktiivisesti kansansa keskellä.
Tämä jaottelu auttaa hahmottamaan Vanhaa testamenttia.
Olisi hyödyllistä, jos mekin alkaisimme jaotella kirjoja taas näin.
Alamme nähdä, miten asiat liittyvät toisiinsa.
Muistutan mieliinne vielä kaavion 1. Mooseksen kirjasta.
Raamatun ensimmäiset viisi kirjaa ovat erityisen tärkeitä.
Ne ovat koko Raamatun perusta.
Ne ovat Mooseksen laki, viisi Mooseksen kirjaa eli toora.
Miksi kutsutaankaan hyrrää, jota pyöritetään naruilla?
Ei jojo. Diabolo. Pitäkää diabolo mielessänne, -
kun luette Raamatun viittä ensimmäistä kirjaa.
"Genesis" tarkoittaa "alussa". "Exodus" tarkoittaa "lähteä ulos".
"Leviticus" tarkoittaa "leeviläiset". "Numeri" tarkoittaa "numerot".
"Deuteronomium" tarkoittaa "toista lakia".
Kymmenen käskyä luetellaan 2. ja 5. Moos. kirjassa.
1. Moos. kirja käsittelee koko ihmiskuntaa, -
2. Moos. kirja kansan syntyä, -
3. Moos. kirja yhden heimon, leeviläisten, elämää -
4. Moos. kirja kansaa ja 5. Moos. kirja koko maailman historiaa.
Tästä muodostuu diabolomainen muoto. Sitten katsotaan paikkoja.
Historia alkaa Kaldeasta. Sitten tulevat Kanaan, Egypti, Siinai, Negev, -
Edom, Mooab ja Luvattu maa uudelleen.
Tutkitaanpa aikoja. 1. Moos. kirja kattaa useita vuosisatoja.
2. Moos. kirja kattaa 300 vuotta, 3. Moos. kirja yhden kuukauden.
4. Moos. kirja kattaa 40 vuotta, 5. Moos. kirja vuosisatoja.
Tämä on ainutlaatuinen kuvio. Kaikki nivoutuu hienosti yhteen.
Nämä viisi kirjaa ovat Vanhan testamentin tärkein osa.
Mitä paremmin tuntee ne, sitä paremmin ymmärtää -
muuta Vanhaa testamenttia ja Uutta testamenttia.
Juutalaiset ihan oikein pitävät näitä viittä kirjaa tärkeimpinä.
Etenkin 1. Moos. kirja on perustavanlaatuinen.
Käytämme sen käsittelyyn kuusi jaksoa.
Tilaa Pawsonin opetussarjoja TV7-kaupasta: -
www.tv7.fi/kauppa tai 0400 721 599.
Suomennos: TV7