GAMLA TESTAMENTET ÖPPNAS
ÖVERSIKT AV GAMLA TESTAMENTET
Den här gången ska jag ta upp saker på ett annat sätt än vanligt.
I stället för att se på en bibelbok i gången -
vill jag ge en översikt av Gamla Testamentet.
Det är en samling böcker som täcker ca 1000 år -
skrivna av många författare. De är historie-, lag- och sångböcker.
Hur hör dessa 39 böcker samman? Det är viktigt -
att ha en helhetsbild.
Gud har inte gett oss en Bibel med teman.
Vore det inte fint om 1 Mos var om Gud, 2 Mos om Jesus -
3 Mos om den Helige Ande?
Då skulle vi inte behöva konkordanser och handböcker.
Gud valde att inte ge oss en sådan Bibel.
Samma ämne behandlas på flera ställen i Bibeln.
Gud ville inte ge oss en låda med texter -
fast kapitel- och versindelningen fått den att behandlas så.
Vi plockar en text här, en där, och glömmer sammanhanget.
Gud har egentligen gett oss ett bibliotek.
"Bibel" är i plural. Det kommer från latinska "biblia".
Det betyder "böcker", inte "bok".
Bibeln är ett bibliotek, där varje bok utgör en helhet.
Gud vill att vi lär oss Hans Ord en bok i gången.
Gud kunde ha gett oss många enskilda texter -
eller ämnesområden, men Han gav oss ett bibliotek.
Varje text och vers är en del av en bok -
och varje bok är en del av historien.
Gud gav oss sitt Ord i tid och rum.
Det är viktigt att förstå båda dimensionerna -
när och var Gud talade om olika saker.
Tid och rum ger budskapet betydelse.
Gud talade i vissa situationer, i tid och rum.
Därför vill jag nu peka på sammanhanget.
Vi börjar med platserna. För det behöver vi kartor.
Bibeln är knuten till geografi och historia.
Det behöver vi minnas när vi läser.
Vi behöver bara två kartor: över hela Mellanöstern -
och av Löfteslandet i Mellan- östern. De är bra att ha i minnet.
Mellanöstern-kartan har ett bekant namn: "Fruktbara halvmånen".
Det finns med i många böcker om Bibelns bakgrund.
Jag har ritat in halvmånen här.
Halvmånen förenar två stora floder -
Nilen och de två floderna Tigris och Eufrat.
Dessa två flodområden utgör fruktbara växtplatser.
Floddalarna är mycket fruktbara. Nilens mynning och floddalen -
och mellan Tigris och Eufrat som kallades Mesopotamien.
"Mellan floderna". "Meso" mellan, "potamia" floderna.
Området är en mycket fruktbar slätt.
Dessa två fruktbara områden var forntidens maktcentra.
De utgjorde stormakterna i öst och väst.
Hela Gamla Testamentet berättar om kampen mellan dem.
Mellan Egypten på ena sidan -
och olika imperier på andra sidan, som Assyrien och Babylon.
Där finns nu Irak och Iran.
Iran här i öst och Irak i väst. De delas av en flod.
Det forna Mellanöstern hade två stormakter.
Mellan dessa låg Löfteslandet.
Detta område täcks av Arabiska öknen och detta av Sahara.
När stormakterna anföll varandra -
måste de ta sig via denna smala landremsa.
Den mörka sträckan är svart basalt -
som var vasst och hårt. Inte ens kameler kunde gå på det.
Därför gick all trafik via denna smala landremsa.
De flesta ville undvika öknen.
Ville man hålla armén med mat -
måste man färdas genom den fruktbara halvmånen.
Detta var alltså världens vägkorsning.
Om Israel sägs det: bor man i en korsning, blir man överkörd.
Det skedde också. De blev överkörda gång på gång.
På Jesu tid var det romarna -
före det grekerna, assyrierna och egyptierna.
I vardera ändan av halvmånen låg en stormakt.
Mellan dem gick en smal landremsa, Löfteslandet.
Gud gav sitt folk ett land vid världens vägkorsning.
Vägen från Europa till Arabien går via denna landremsa.
Vägen från Afrika till Asien går också där.
Vägen från Europa går längs kusten över Jisreelslätten -
till Jordandalen, över floden och därifrån ner till Arabien.
Vägen från Afrika går längs kusten över Jisreelslätten -
till Kapernaum, Damaskus och därifrån till Indien och Kina.
Världens vägar korsades exakt här -
vid den lilla kullen Megiddo, på hebreiska "Harmageddon".
Här begicks historiens största strider, vid världens vägkorsning.
Nära intill låg byn Nasaret.
En pojke från Nasaret kunde se hela världen gå förbi.
Jesus kunde ligga på en kulle och se folk gå förbi -
som i en flygfältshall där folk från olika länder kommer och går.
Därför kallades området i norr "hedningarnas Galileen" -
för att det var en internationell mötesplats.
Längre söderut låg bergen isolerade. Där bodde mest judar.
Jerusalem ligger just där.
Löfteslandet var internationellt där folken kom och gick -
och ett isolerat judiskt område i bergen, där Jerusalem låg.
Gud ville ställa sitt folk där världens vägar möttes -
så att alla kunde se dem -
och de kunde vara en modell på himmelriket på jorden.
Så skulle alla se välsignelsen Gud ger dem som lever i Hans vilja -
men också förbannelsen av att inte följa Guds vilja.
Landet är mycket fruktbart. Här ser ni den svarta basalten.
I Kapernaum kan man se basaltsten i husfasaderna.
Stenen var hård och omöjlig att gå på.
I öst låg denna sten- och sandöken som hinder. I väst låg havet.
All trafik löpte längs kusten -
och genom denna lilla dal, Jisreels eller Harmageddons dal.
Här löper en djup förkastnings- spricka ända ner till Afrika.
Här är den som djupast. Det vita är under havsytan.
Döda havet ligger långt under havsytan.
Jordan rinner in denna dal och avdunstar i hettan.
På detta område, stort som Småland, finns hela världen i miniatyr.
Här finns all sorts klimat och landskap
Någonstans i Israel hittar man en plats som hemma.
Området som liknar England mest ligger söder om Tel Aviv.
Karmel kallas Lilla Schweiz.
På snöklädda Hermon kan man skida året runt.
Bara lite söderut växer det palmer.
Hela Europas flora och fauna finns här.
Likaså Afrikas och Asiens flora och fauna.
Här ser man skotska tallar växa med palmer.
På Bibelns tid fanns det lejon, björnar, krokodiler och kameler.
Här finns hela världen inpressad på en liten plätt.
Fascinerande! Jag kunde tala i timmar om det här...
När ni får grepp om geografin och topografin...
Detta är en reliefkarta av Löfteslandet.
Ser ni den djupa dalen från norr till söder?
Lite grönt på vardera sidan. Längre bort öken.
Har ni den kartan i minnet -
kan ni förstå alla bibelberättelser -
och varför saker sker som de sker -
varför Samarien var i mitten, och Jesus verkade mest i Galileen -
och varför just judarna dödade Jesus.
Det var inte alla israeliter, utan invånarna i Judeen.
Enligt Johannes evangelium dödade judarna Jesus -
men det betyder inte hela Israel, utan invånarna i bergen i syd.
Galileerna var för Jesus. Judarna i Judeen var mot Honom.
Det är Bibelns geografiska bakgrund.
I Gamla Testamentet rör vi oss i den fruktbara halvmånen.
Ibland var Guds folk slavar i Egypten.
Andra gånger fördes de bort till Assyrien och Babylon.
Israeliterna bodde mitt i, vid världens vägkorsning.
Den andra viktiga dimensionen är tiden.
Jag har försökt presentera den kortfattat -
som är lätt att minnas.
Vid första anblicken verkar listan säkert avskräckande -
men när vi går igenom den, tror jag den blir enkel.
Gamla Testamentet täcker 2000 år före Kristus, f.Kr.
1 Moseboken 1-11 kan vi ändå kalla -
den förhistoriska delen, tiden före Israel.
1 Mos 1-11 berättar om universums skapelse -
syndafallet, floden och Babels torn.
Det är om människan i allmänhet, inte om Guds utvalda folk.
Det är Israels förhistoriska tid, före den egentliga historien.
Israels historia började ca 2000 f.Kr.
Lika långt som vi nu är e.Kr. börjar Israels historia f.Kr.
2000 år åt vardera hållet.
Israels historia började alltså 2000 f.Kr.
Jag har delat in den i fyra 500-års perioder.
Vi ska se på alla fyra som skilda perioder.
Årtalen 2000, 1500, 1000 och 500 -
kännetecknas av olika händelser och människor.
Jag lägger dem på minnet med hjälp av namn och händelser.
De fyra första orden beskriver händelser.
Utkorelsen, utvandringen, riket och fångenskapen.
Dessa fyra händelser beskriver fyra 500-års perioder.
Här utvalde Gud Abraham och hans efterkommande till sitt folk.
Här ledde Mose dem ut ur Egypten.
Här hade de hela Löfteslandet -
och åtnjöt stor välgång och fred.
Jag kallar detta tiden för riket.
De bodde i eget land och rådde också över andra folk.
Den dystraste perioden är fångenskapen.
Grovt taget passar händelserna in med datumen.
Jag har också skrivit in en viktig person för varje period.
Abraham för 2000 f.Kr. och Mose ca 1500 f.Kr.
David regerade ca 1000 f.Kr.
Jesaja är den viktigaste under fångenskapen.
Det gör fyra händelser och fyra personer.
Dessutom ändrades Israels ledarskap.
Israels ledarskap under varje period var olika.
Första perioden leddes de av patriarker, förfäderna.
Från Abraham till Josef.
Andra perioden leddes de av profeter, från Mose till Samuel.
Tredje 500-års perioden -
leddes de av kungar, från Saul till Sidkia.
Fjärde perioden leddes de av präster -
från Josua som kom med Serubbabel från fångenskapen -
till Kajfas på Jesu tid.
Ledarskapet bytte från patriarker till profeter, kungar och präster.
Visst fanns det profeter och präster under andra tider -
men folkets ledarskap flyttades från en grupp till en annan -
tills Jesus kom som var profet, präst och kung samtidigt.
Israeliterna provade tre sorts ledarskap -
men väntade på någon som kunde förena dem alla.
Alla ledarskapsstilar i Gamla Testamentet misslyckades.
Har ni lagt dessa fyra perioder på minnet?
Sedan behöver vi lägga in två luckor på 400 år.
Första luckan kommer här, den andra här.
Under båda dessa 400-års perioder -
sade Gud ingenting och gjorde ingenting.
Därför finns det inget i Bibeln från dessa två perioder.
Nog skrevs det böcker då, men de finns inte i Bibeln -
för de berättar inte om tiden när Gud talade och verkade.
Vet ni vad "levande Gud" betyder?
För några år sedan påstod teologer att Gud är död.
Ni har säkert hört om det.
De menade inte att Gud upphört att existera.
De avsåg att Gud inte längre är verksam här i världen.
Gud finns ännu, men Han är någon annanstans.
Vi förlorade vår 36-åriga dotter i juli i fjol. Hon är död.
Hon har inte upphört att existera. Hon lever och kommunicerar -
men hon kommunicerar inte med oss.
Hon lever inte. Hon talar inte och verkar inte i denna värld -
men hon är fullt medveten och kommunicerande annanstans.
Hon är hos Herren, så hon lever!
Enligt denna världens måttstock är hon ändå död.
"Levande Gud" betyder samma sak. Gud var död här, så att säga.
Han verkade inte här i världen.
Under denna lucka skrevs apokryferna.
De finns inte i våra Biblar -
men katolikerna lade in dem i sina Biblar -
för de berättar om böner till helgon och skärselden.
De hör inte till Bibeln -
för de skrevs under den tid när Gud inte var "levande".
Under dessa tider var Gud levande. Han talade och verkade på jorden.
Första luckan var under den första 500-års perioden -
och den andra luckan under den sista 500-års perioden.
Malaki är sista boken i GT. Sedan är det 400 år till Matteus.
Däremellan varken sade eller gjorde Gud någonting.
Historien då var som vilken historia som helst.
Likaså mellan 1 och 2 Mos var det en lucka på 400 år.
Ofta missar vi det, när vi läser dem efter varandra.
2 Mos visar tydligt på en 400-års lucka.
Det är intressant att se vad som skedde, när Gud var tyst.
Egyptiska, indiska och kinesiska kulturen uppstod i den luckan.
Här levde grekiska filosoferna Sokrates, Platon och Aristoteles -
och Buddha, Konfucius, Alexander den Store, Julius Caesar.
När Gud inte verkar, gör människan desto mer.
Mycket skedde i människans historia men det har inte betydelse för Gud.
Bara Guds historia är viktig för oss människor.
Låt oss se på några detaljer.
1 Mos 12-50 delger första delen av Israels historia.
De leddes då av patriarker.
Möjligen hör också Job till denna period.
Jobs liv påminner om Abrahams, Isaks och Jakobs liv.
Från följande period finns också bara några böcker -
2-5 Moseböckerna eller Mose tid -
och Josua, Domarboken, Rut berättar denna periods historia.
Tredje perioden, under rikets tid, skrevs fler böcker.
Historien finns i Samuels-, Kunga- och Krönikeböckerna.
Det skrevs också poetiska böcker, som Psaltaren, Höga Visan -
Ordspråksboken och Predikaren.
Efter Salomo blev det inbördeskrig och de 12 stammarna delades.
De 10 stammarna i norr var Israel, och söderns två stammar var Juda.
Sedan dess var de inte ett förenat rike.
Det fanns profeter då, Elia och Elisa -
men de skrev inget, så vi har inte böcker av dem.
Sedan kommer det en hel flod av böcker.
De var profetböcker, alla om fångenskapen.
Då skrevs de viktigaste profetböckerna.
Några profeterade före fångenskapen, andra under den -
och andra efter den.
Det visar hur viktig förlusten av Löfteslandet var.
Dessa profeter varnade dem att de skulle förlora landet.
Dessa profeter tröstade dem när de förlorat landet -
Dessa profeter skrev om återuppbyggnaden av landet.
Det finns också ett par historieböcker: -
Daniel och Ester berättar om judarna utanför landet, i Babylon.
Esra och Nehemja ska vi återkomma till.
De hjälpte till med återuppbyggnaden av Jerusalem -
och hjälpte människor igång i landet på nytt.
Tyvärr är GT:s böcker inte alltid i kronologisk ordning -
särskilt inte profetböckerna.
De historiska böckerna är ganska långt i ordning.
Profetböckerna är helt enkelt i storleksordning, stora till små.
När man läser profeterna, är det skäl att fråga sig -
om de skrevs före fångenskapen, under den eller efter den.
Det hjälper att förstå dem.
Jag hoppas allt är kristallklart!
Om ni minns de stora dragen, att 2000 års historia -
delas in i fyra 500-års perioder, får ni ett bra grepp.
Då kan ni passa in böckerna. Böckerna är olika.
1-5 Moseböckerna är lagböcker.
1 Mos före luckan och 2-5 Mos efter den.
Ni ser också var historieböckerna hör hemma.
Skrifterna, närmast poesiböckerna, utkom under välfärdsperioden.
Då blommar kultur och konst.
Dikter skrivs under välmåga och fred.
Konst och kultur är lyx. De blomstrar när det går bra.
Ni har säkert sett den gröna streckade linjen.
Under Davids rike var Israel på sitt bästa.
Allt leder upp till det och sedan bär det utför -
tills de förlorar sitt land. Berättelsen är tragisk.
Därför ser alla judar tillbaka till den perioden -
och längtar att få den tillbaka. "Herre, sänd oss en ny David!"
"Sänd oss en Messias som David, Davids son!"
Judar väntar än -
att Davids son ska återvända och åter ge folket välmåga.
Lärjungarna frågade Jesus: -
"När ska du återupprätta riket åt Israel?" Judarna frågar det än.
Det är historiens högsta punkt.
Deras framgång växte tills allt vände.
Det blev inbördeskrig, stammarna delades i norra och södra.
Allt står i Kungaböckerna som är sorglig läsning.
De flesta kungarna var onda, många av dem mördades.
De hade också en hemsk drottning, som vi ska återkomma till.
Guds vilja var att de skulle ha bara kungar -
men de hade en förskräcklig drottning.
Sedan kom 400 år av tystnad -
när Gud inte talade och inte gjorde ett enda under.
Sedan plötsligt börjar det igen. Johannes Döparen började predika.
Med Jesus kom miraklen.
Jesu födelse, död, uppståndelse och himmelsfärd -
inleder Nya Testamentet som bara täcker ca 100 år.
Nya Testamentet skrevs under 100 år. GT skrevs under 2000 år.
Om man räknar in skapelsen, hur lång tid är det inte?
Det är uppställningen jag håller i minnet.
En vän till mig, LaGard Smith -
är professor i juridik vid Pepperdine universitetet i Malibu.
Min fru är född Pepperdine.
Han har producerat en engelsk Bibel (NIV) -
utan kapitel- och versindelning.
Sade någon "Halleluja"?
Ingen kapitel- och versindelning.
Dessutom är Bibelns böcker i kronologisk ordning.
Profeterna kommer i rätt tid.
Texten kommer i den ordning som Gud talade och handlade.
Den enda markeringen är en stjärna i marginalen då och då.
Det finns 365 stjärnor.
Gissa varför? Man kan läsa hela Guds berättelse på ett år.
Ca 5 sidor om dan.
Guds ord i sitt rätta sammanhang, i tid och rum.
I början finns ett mycket upplysande företal.
Boken är fascinerande. Den kan nu beställas.
Jag får ingen provision, men producenten är en vän.
Detta har visat på den historiska sidan.
Vi såg också på geografin.
Nu ska vi se på en sak som komplicerar.
Det finns en stor skillnad mellan engelska och hebreiska Bibeln.
De som satte ihop vår Bibel gjorde oss en björntjänst.
Det har fått oss att tänka på Gamla Testamentets böcker -
helt annorlunda än judar förstår dem.
Vi delar in böckerna i tre grupper.
Jag följde det delvis på tabellen nyss.
Först kommer historieböckerna.
Alla historieböcker står i följd, från 1 Mos till Ester.
De finns i början av vårt Gamla Testamente.
De är i kronologisk ordning. Det gör det lätt att förstå historien -
men är inte så bra ur andra synpunkter.
Nästa stora grupp i våra Biblar är poetiska böcker: -
Job, Psaltaren, Ordspråksboken, Predikaren -
och Höga Visan är poetiska böcker. De utgör en egen grupp.
Avdelningarna har sällan rubriker i våra Biblar.
Böckerna bara står i följd. När vi läser, förstår vi inte -
att vi övergått till en annan grupp.
Sedan följer profetböckerna.
De har indelats i stora profeter och småprofeter.
Vissa är längre och andra kortare.
Det avser inte människorna eller budskapet, utan sidantalet.
Jesaja, Jeremia och Hesekiel är långa -
och Joel och Obadja är korta.
Vårt GT har stora profeter och 12 småprofeter.
Tyvärr är det inte så nyttigt.
Den hebreiska Bibeln har tre tydliga grupper -
som är mycket olika varandra.
De fem första böckerna ses inte alls som historia, utan som lag.
Därför använder de inte samma namn som vi.
Namnet kommer från bokrullens första ord.
När man öppnar rullen ser man lätt vilken bok det är.
Dessa böcker läser man än varje år i synagogorna.
Den stora överraskningen är att nästa grupp kallas profeter -
fast de tar med det vi kallar historia: -
Josua, Domarboken, Samuels- och Kungaböckerna.
De kallar dem "tidiga profeter".
De som vi kallar profeter, kallar de "senare profeter".
Visst fanns det profeter i de "tidiga profeterna": Josua, Samuel.
De kallar dem "tidiga profeter" -
för det var profetisk historia, som är annorlunda än övrig historia.
All historia bygger på två principer: -
urval och samband.
Historieförfattare måste alltid välja -
vilka ämnen de tar med och vad de lämnar bort.
Ingen kan skriva fullständig historia om någon eller något.
I Johannes evangelium sägs det: -
om allt Jesus sade och gjorde skulle skrivas ner -
skulle världen inte rymma alla de böckerna. Allt är ett urval.
Alla historiker väljer det de tycker är viktigt.
Den andra principen är samband.
När en historiker valt de viktiga händelserna -
visar han sambandet mellan dessa händelser.
Alla historieböcker bygger på vad som väljs och hur det kombineras.
Profetisk historia har sitt eget svar på dessa två principer.
Där väljs bara det som är viktigt för Gud.
Därför finns det inget om Buddha och Konfucius i Bibeln.
Bara det väljs som är viktigt för Gud.
Sedan kopplas det som sker med människorna ihop med Gud.
Därför är dessa böcker skrivna ur profetisk synvinkel.
De har valt det som är viktigt för Gud, och allt kopplas till Gud.
Därför kallar judarna dem tidiga profeter.
Varken Rut eller Krönikeböckerna finns med där -
för de är inte profetisk historia.
Visst passar Rut in där boken finns i våra Biblar -
mellan Domarboken och 1 Samuelsboken -
men i Ruts bok säger Gud inget och gör inget.
Det är en härlig berättelse om Davids förfäder -
men den har inga direkta ord från Gud.
Fast Krönikeböckerna påminner om Kungaböckerna -
är de ändå helt olika. De är inte profetiska böcker.
Judarna har alltså tidiga och senare profeter.
Övriga böcker finns bland Skrifterna.
Där finns också Krönikeböckerna, Rut och de poetiska böckerna.
Predikaren finns där och Klagovisorna som heter "Hur?"
Det är första ordet i Klagovisorna.
Också Ester och Daniel hör hit. Daniel är inte -
bland profeterna, utan här. Det har sina orsaker.
På vägen till Emmaus efter uppståndelsen -
höll Jesus bibelstudier för första gången i sitt liv.
Han gick igenom Lagen, Profeterna och Skrifterna -
och visade allt som stod om Honom.
För Jesus var det Gamla Testamentet.
Själv tycker jag det borde vara så för oss också. Det hjälper -
förstå att böckerna inte bara är vanlig, utan profetisk historia.
De förmedlar ett budskap till oss. Apokryferna är historiska.
Där finns t ex en fascinerande beskrivning av mackabeertiden -
när folket gjorde uppror mot de grekiska erövrarna.
Det har gjorts oratorier om det: Judas Mackabeus.
Det är fascinerande historia, och man kan läsa det så -
men det talar inte från Gud, för det är inte profetiskt.
Profetisk historia talar till oss idag.
Därför kunde Gud tala till oss när vi behandlade GT:s böcker.
Höll jag föredrag om Mackabeer- böckerna, skulle Gud inte tala.
Temat är intressant, men det skulle vara allt.
Det är viktigt att förstå att det inte är historia -
utan Guds lagar och profetior och övriga skrifter.
Hur valdes böckerna ut? Varför finns inte Apokryferna med?
Svaret är att dessa böcker skrevs när Gud var "levande".
Med andra ord, när Han var aktiv här i världen.
Alla böcker härstammar från en profetisk tid, när Gud verkade.
Ingen av dessa böcker skrevs under luckorna.
Bibeln är Guds lag, profetisk historia och övriga böcker.
De skrevs under en tid när Gud var verksam bland sitt folk.
Indelningen hjälper att se formen på Gamla Testamentet.
Det skulle vara nyttigt om vi också hade denna indelning.
Nu ser vi hur allt passar ihop.
Jag vill påminna om bilden över 1 Moseboken.
Bibelns första fem böcker är väldigt speciella.
De är grundläggande för hela Bibeln.
De är Mose lag, Moses fem böcker, toran.
Vad kallas snurran som man styr med snören?
Inte jojo. Diabolo! Håll formen på en diabolo i minnet -
när ni läser Bibelns fem första böcker.
"Genesis" betyder "begynnelse". "Exodus" betyder "vandra ut".
"Leviticus" handlar om leviterna. "Numeri" betyder "siffror".
"Deuteronomium" betyder "andra lagen".
Det tio buden gavs i både 2 och 5 Moseböckerna.
Vem? 1 Mos handlar om hela mänskligheten.
2 Mos är början på deras liv som ett folk.
3 Mos är om en stams, leviternas, liv.
4 Mos gäller folket och 5 Mos hela världens historia.
Det blir en diabolo-kurva. Sedan ska vi se på platserna.
Det börjar i Kaldeen. Sedan följer Kanaan, Egypten, Sinai, Negev -
Edom, Moab och tillbaka till Löfteslandet.
När? 1 Mos täcker århundraden.
2 Mos gäller 300 år. 3 Mos gäller en månad.
4 Mos gäller 40 år. 5 Mos gäller århundraden.
Det är ett otroligt mönster. Allt passar fint ihop.
Dessa fem böcker är den viktigaste delen av Gamla Testamentet.
Ju bättre man kan dem, desto mer förstår man -
resten av Gamla Testamentet - och Nya Testamentet.
Judarna har rätt när de betonar dessa fem böcker.
Särskilt 1 Moseboken är grundläggande.
Därför ägnar vi sex hela avsnitt åt den.
Översättning: Heaven TV7 Sverige