VANHA TESTAMENTTI AVAUTUU
SAKARJA, Osa 2
Viimeksi tutkimme Sakarjan kirjan alkuosaa.
Nyt jatkamme Sakarjan viimeisestä profetiasta, -
joka tarttui Israelin senhetkisiin ongelmiin, -
samoihin, joita Haggai oli puinut.
Hänelle esitettiin mielenkiintoinen kysymys -
pari vuotta sen jälkeen, kun hän antoi nämä rohkaisevat kuvat -
ja kruunasi kuninkaaksi pappi Joosuan.
Joukko ihmisiä tuli pohjoisesta, Beetelistä, pari vuotta sen jälkeen.
Se tarkoittaa, että kansa oli alkanut levittäytyä kahdessa vuodessa -
vanhaan maahansa perustamaan uudelleen kaupunkeja.
Beetel oli taas vähintäänkin pieni kylä.
Ihmiset tulivat Beetelistä hakemaan neuvoja hengelliseen elämäänsä.
He tulivat etsimään pappia, mutta he löysivät profeetan.
Kysymys koski kahta käytäntöä: paastoa ja juhlia.
Ne kuuluivat uskontoon. Toisinaan he elivät ilman ruokaa -
ja joskus he nauttivat todella hyvän aterian yhdessä.
Paastolla ja juhlilla on paikkansa. Jeesus harjoitti kumpiakin.
He kysyivät ensinnäkin paastosta.
He paastosivat vuosittain viidennessä ja seitsemännessä kuussa.
Ne muistuttivat, miten Jerusalem oli tuhottu. He surivat kaupunkia.
Kysymys oli hyvin yksinkertainen.
"Kuinka kauan meidän vielä pitää paastota 5. ja 7. kuussa?
Jerusalemhan on nyt saatu takaisin. Miksi siis jatkaa suremista?"
Samanlainen kysymys esitetään Englannissa joka marraskuu.
"Kuinka pitkään suremme maailmansotien uhreja?
Heidän lähimmät omaisensakin ovat jo kuolleet.
Kuinka pitkään suremme menneitä tuhoja?" Kysymys tuntuu tutulta.
"Kuinka kauan vielä jatkamme paastoamista?" Sakarja vastasi: -
"Paasto on itsekeskeinen asia, koska säälitte itseänne.
Surkuttelette itseänne, koska ette luopuneet synneistänne.
Ette sure syntejänne, vaan säälitte itseänne rangaistuksen tähden."
Hän lainaa Jesajaa kuvaillessaan paastoa, jota Jumala tahtoo.
Sakarja tutki muita profeettoja, koska hän siteerasi heitä usein.
Hän siteeraa Jesajan lukua 58, siis sitä, mitä me kutsumme luvuksi 58: -
"Tahdon teidän pitäytyvän epärehellisyydestä -
ja julmuudesta. Olkaa anteliaita ja ystävällisiä. Auttakaa avuttomia.
Tulkaa avuntarvitsijoiden avuksi. Sellaista paastoa Jumala haluaa.
Ei ruoatta elämistä, vaan herkkyyttä toisten tarpeille."
Tämä sana voisi olla paikallaan niille, jotka vielä viettävät paastonaikaa.
Se ei niinkään ole pidättäytymistä jostakin kuin olla tekemättä syntiä -
ja sen kautta olla vapaa palvelemaan muita.
Meidän tulisi paastota itsestämme ja antaa itsemme muille.
Hän sanoi, että juuri tästä syystä he joutuivat pakkosiirtolaisuuteen.
Heistä oli tullut itsekkäitä ja ahneita -
anteliaisuuden ja ystävällisyyden sijaan.
"Jos todella haluatte muistaa sen kaiken kunnolla, -
tehkää se olemalla tekemättä sitä, mitä he tekivät.
Älkää tyytykö vain pidättäytymään ruoasta." He kysyivät myös juhlista.
He olivat pitäneet kiinni tietyistä juhlista pakkosiirtolaisuuden aikana, -
mutta ne olivat enemmänkin lomapäiviä kuin pyhäpäiviä.
He juhlivat 4., 5., 7. ja 10. kuussa.
He viettivät pakkosiirtolaisuudessa kaksi paastonaikaa ja neljät juhlat.
Nyt kun he olivat palanneet kotiin, he kysyivät, -
mitä tehdä paastolle ja juhlille, joiden käytäntö alkoi pakkosiirtolaisuudessa.
Sakarja vastasi: "Juhlanne ovat aivan liian itsekeskeisiä.
Te vain pidätte hauskaa. Ruokaa, ystäviä ja hauskanpitoa.
Tehkää niistä juhlia Jumalalle, - pyhäpäiviä vapaapäivien sijaan.
Olkaa kiitollisia siitä, että Jumala on tuonut teidät takaisin tähän maahan.
Ylistäkää Häntä. Älkää pelkästään viettäkö vapaapäivää.
Juhlikaa sitä, että Jumala on tuonut teidät takaisin pyhälle vuorelle -
ja että kadut ovat jälleen täynnä nuorisoa ja vanhuksia.
Iloitkaa siitä, että Jumala tuo maahan lisää ihmisiä ja asuttaa Pyhän maan.
Siirtykää itkusta nauruun ja surusta iloon.
On aika juhlia, mutta Jumala täytyy pitää juhlan keskipisteenä."
Hän kehottaa ihmisiä olemaan valmiina siihen, -
että runsaasti ihmisiä liittyy juuta- laisiin, koska nämä tuntevat Jumalan.
Hän antaa lähetystyön näkökulman.
"Tulee aika, jolloin ihmiset vetävät juutalaista hihasta ja sanovat: -
'Kerro Jumalastanne!' Teidän tulee olla valmiita siihen."
Istuin kerran Jerusalemissa erään iäkkään juutalaismiehen kanssa.
Yritin puhua hänelle hänen Jumalastaan ja Messiaastaan: -
"Teillä on se kaikki. Saimme sen teiltä. Emme tuntisi Jumalaa ilman teitä.
Raamattumme on juutalainen kirja ja Vapahtajamme on juutalainen."
En tajunnut, että puhuessani olin tarrannut kiinni hänen housuihinsa.
Kiskoin niitä puhuessani ja sanoessani: "Teillä on kaikki!"
Samassa muistin Sakarjan sanat siitä, -
että monet pakanat tarttuvat juutalaisten vaatteisiin ja sanovat: -
"Saimme sen teiltä! Jakakaa se kanssamme."
Tähän päättyy ensimmäinen puolikas, joka on suhteellisen suorasanainen.
Toinen puolikas onkin sitten mutkikas.
Sakarja kääntyy pois nykyhetkestä ja katsoo kaukaiseen tulevaisuuteen.
Hän sanoo pieninä palasina asioita, -
jotka voisivat sopia mihin tahansa ajankohtaan tulevaisuudessa.
Hänen sanomansa eivät ole järjestyksessä.
On kuin avaisi palapelilaatikon, jossa kaikki eriväriset palaset ovat sekaisin.
Ilman kannen kuvaa on ihan hukassa.
Rakastan palapelejä, mutta huijaan niissä aina.
Asetan laatikon kannen pystyyn, otan punaisen palan ja teen näin.
Se on huijausta. Kunnon palapelin kokoaja ei tee niin.
Hän kokoaa pelin ilman kuvaa, ja niin joudumme käsittelemään Sakarjaa.
Meillä ei ole kuvaa, tai oikeastaan on, Ilmestyskirjassa.
Hepr. 1:1: "Sittenkuin Jumala muinoin monesti ja monella tapaa -
oli puhunut isille profeettain kautta, -
on hän näinä viimeisinä päivinä puhunut meille Pojan kautta".
Meillä on nyt kannen kuva. Osaamme laittaa palaset oikeaan paikkaan.
Tiedämme, miltä kuva näyttää.
Siksi Ilmestyskirja siteeraa Sakarjaa yhä uudelleen.
Ilmestyskirja asettaa palasia oikeaan paikkaan kuvassa.
Kuva käsittelee kaukaista tulevaisuutta, lopunaikoja.
Silloin historia päättyy, -
ja Jeesus murtaa kirjakäärön sinetit historian lopussa.
Meillä on suuri etu verrattuna juuta- laisiin, jotka lukevat tätä kirjaa.
He näkevät palaset mutta eivät osaa laittaa niitä yhteen.
Siltikään se ei ole helppoa.
Tyyli ja sisältö muuttuvat. Tekstiin tulee runoutta.
Tähän saakka kaikki on ollut proosaa. Nyt ei mainita ajankohtaisia asioita, -
temppeliä, Joosuaa eikä Serubbaabelia.
Siinä ei ole näkyjä, ja jopa Jumalan nimikin muuttuu.
Kirjan alkuosassa Jumalaa on kutsuttu "Herra Sebaotiksi".
Nyt Hän on pelkkä "Jahve". Siinä on ihan eri tuntu.
Jotkut väittävätkin, että kirjoittaja on eri. Miksei Sakarja voisi muuttua?
Joidenkin tutkijoiden ajattelu on hyvin jäykkää.
He mielellään leikelevät Raamattua. Manasse sahasi Jesaja-paran kahtia.
Monet tutkijat leikkaavat hänen kirjansa kahtia.
He sanovat, että kirjoittajina on kaksi tai kolme eri Jesajaa.
He leikkaavat Sakarjan kahtia ja väittävät, että loppuosa on erilainen.
Se on erilainen, koska Jumala antoi sen hänelle eri tavalla.
Näitä profetioita ei ole päivätty. Hän saattoi saada ne vuosia myöhemmin.
Sisältö, kuten sanoin, keskittyy tulevaisuuteen.
Sanomia kutsutaan ennustuksiksi. Oletko huomannut sen Raamatusta?
Sana tarkoittaa "raskasta" tai "painavaa".
Sanasta "ennustus" ei oikein välity sen merkitys.
Se on "raskas taakka".
Jos olet saanut Herralta raskaan taakan, tiedät, mistä puhun.
Sydämelläsi painaa jokin raskaana, kunnes jaat sen.
Kun olet jakanut sen, taakka kevenee.
Se painaa mieltäsi ja sydäntäsi, kunnes olet tehnyt sille jotakin.
Nämä tulivat kuin kaksi raskasta taakkaa, kaksi painavaa sanomaa.
Toinen on Sak. 9―11:ssä, toinen Sak. 12―14:ssä. Ne ovat erilaiset.
Tutkitaan niitä ja katsotaan, mitä saamme niistä irti.
Niitä kannattaa tutkia pala kerrallaan ja katsoa, mitä ne sanovat.
Kun Jumala avaa ymmärrystämme Ilmestyskirjan lukemisen kautta, -
palaset asettuvat hiljalleen lopunaikojen kokonaiskuvaan.
Sak. 9―11 keskittyy Israelin kansaan.
Sakarja näkee kansallisen kuvan tulevaisuudesta.
Se on kuva kansallisesta ennalleen asettamisesta.
Kuva edeltää jäljempänä tulevaa kuvaa.
Seuraava osio kuvaa myöhempää aikaa, mutta kuvia ei voi ajoittaa.
Mikään ei viittaa siihen, milloin nuo asiat tapahtuvat, -
eikä edes siihen, ovatko ne oikeassa järjestyksessä.
Kyse on Israelin tulevaisuudesta ja kansallisesta ennalleen asettamisesta.
Siihen liittyy kuusi kuvaa.
Ne ovat osa tulevaisuutta, mutta niitä ei voi liittää yhteen.
Ensimmäinen kuva kertoo, että heidän vihollisensa kukistetaan.
Jumala hoitelee ne, jotka ovat nousseet Jerusalemia vastaan.
Hän ei koskaan salli sitä, että Jerusalem pyyhitään pois kartalta.
Se on Hänen kaupunkinsa, jonne Hän on asettanut nimensä.
Vaikka New York, Peking, Washington, -
Delhi ja kaikki muut kaupungit pyyhittäisiin pois kartalta, -
Jerusalemia ei koskaan hävitetä. Jumala kukistaa heidän vihollisensa.
On aina oleva juutalainen jäännös, joka liitetään maahan.
Hän sanoo, että jopa jotkut filistealaiset liittyvät heihin.
Nykyään palestiinalaiset väittävät olevansa filistealaisten jälkeläisiä.
Lupaus on siten kiehtova.
"...eikä tule käskijä enää heidän kimppuunsa".
Tuo päivä ei ole vielä tullut. Se tulee vielä.
"Kukaan ei enää ahdista minun kansaani.
Minä vartioin sitä nyt omin silmin. (1992-käännös.)"
Tämä on siis vain pala kuvasta. Emme tiedä, milloin se toteutuu.
Jumala pitää lupauksensa, vaikka niiden täyttäminen veisi vuosisatoja.
Toiseksi tulee kuva rauhan kuninkaasta, -
joka ratsastaa Jerusalemiin aasilla.
Tiedämme, keneen tämä palanen sopii.
Jeesus teki täsmälleen näin. Tragedia on tietenkin se, -
että kun Jeesus täytti tämän profetian, ihmiset eivät panneet merkille aasia.
He luulivat Hänen ratsastavan aasilla, koska Hän ei ollut saanut hevosta.
He eivät tajunneet sanomaa.
Kun Jeesus ratsasti aasilla, kansa huusi: "Hoshana! Hoshana!"
Me pidämme sitä kepeänä taivaallisena tervehdyksenä.
Se tarkoittaa: "Vapauta meidät nyt!"
Se on vuosisatoja sorrettuna olleen kansan huuto.
He näkivät poliittisen itsenäisyyden ja vapauden lähestyvän.
Se on vapaustaistelijoiden huuto. He kutsuivat Häntä Daavidin Pojaksi.
"Hoshana, Daavidin Poika! Vapauta meidät!"
Hän ei tullut taistelemaan heidän puolestaan.
Muuten Hän olisi ratsastanut hevosella.
Niin Hän tekee toisessa tulemuksessaan.
Kun Israel näkee Hänet seuraavan kerran, Hän on hevosen selässä.
Hän tuli ensin Rauhanruhtinaana aasilla.
He järkyttyivät, kun Hän kääntyikin portista vasemmalle eikä oikealle.
Hän nappasi ruoskan.
Kansa luuli, että Hän ruoskii roomalaiset ulos kaupungista.
Hän kääntyikin vasemmalle kohti temppeliä, -
ei oikealle roomalaisten Antonia- linnakkeen suuntaan. Väki hiljeni.
Sitten Hän ruoski juutalaiset ulos Jumalan temppelistä.
En yhtään ihmettele, että muutamaa päivää myöhemmin kansa sanoi: -
"Ristiinnaulitkaa Hänet! Valitsemme vapaustaistelijan!"
Heidän valitsemansa vapaustaistelijan nimi oli Jeesus Barabbas.
Se tarkoittaa "Jeesus, isän poika".
Paikalla oli kaksi miestä. Kummankin nimi oli "Jeesus, isän poika".
Pilatus kysyi: "Kumman haluatte?"
Miehen, joka ei taistele puolestanne, vai miehen, joka taistelee?"
He vastasivat: "Haluamme taistelijan." He pettyivät, kun Hän ratsasti aasilla -
eikä käynyt roomalaisten vaan juutalaisten kimppuun.
Jos tuottaa ihmisille pettymyksen, ihmisjoukko kääntyy äkkiä vastaan.
Ellei täytä ihmisjoukon asettamia toiveita, joutuu ongelmiin.
Siksi Jeesus ristiinnaulittiin muutamaa päivää myöhemmin.
Hänet oli toivotettu tervetulleeksi palmunoksin ja Hoshana-huudoin.
Hän tulee vielä hevosenkin selässä ja vapauttaa Israelin, mutta ei vielä.
Tässä on pieni palapelin palanen.
Hänen sanotaan tuovan vanhurskauden ja shalom-rauhan.
Hänen hallintonsa ulottuu merestä mereen.
Tämä raamatunpaikka on irrotettu asiayhteydestään.
Olet Kanadasta. Kanadaa kutsutaan Kanadan herruusalueeksi -
Sakarjan kirjassa olevan raamatunkohdan vuoksi.
Kanada ulottuu Atlantilta Tyynellemerelle.
Se on maailman ainoa maa, jota kutsutaan herruusalueeksi.
Olen aika varma, ettei Sakarjalla ollut mielessään Kanadaa.
Hän ajatteli Jeesusta, joka on hallitseva merestä mereen.
Seuraavana on kuva voimallisesta Jumalasta.
Jumala taistelee heidän puolestaan ja ilmestyy näkyvässä muodossa.
Se on rauhantuojan vastakohta.
Hän tulee laumalleen hyväksi paimeneksi pahojen paimenten sijaan.
Sanotaan, että Hänen kansansa säih- kyy kuin jalokivet Hänen kruunussaan.
Sitten seuraa järkytys. Tässä puhutaan Kreikasta.
Kestäisi vielä vuosisatoja, ennen kuin kreikkalaiset valtaisivat maan -
ja kauhea Antiokus Epifanes -
pystyttäisi temppeliin Zeuksen patsaan, teurastaisi sian alttarilla -
ja täyttäisi sivuhuoneet prostituoiduilla.
Se oli heidän kaikkien aikojen pahin hetkensä.
Sitä kesti 3,5 vuotta, 42 kuukautta, 1 260 päivää.
Se vastaa täsmälleen UT:n ennustusta antikristuksen ajasta.
Juutalaiset kärsivät Antiokus Epifaneen aikana saman, -
minkä maailma ja kristityt kärsivät aikanaan antikristuksen aikana.
Kreikka on ennustettu kolmannessa palasessa.
Tiedämme nyt, mihin se kuuluu. En tiedä, miten he sen käsittivät.
Seuraava kuva koskee diasporan vastakohtaa, kokoontunutta kansaa.
Se on kuva juutalaisista, jotka on tuotu takaisin kaikista maista.
Nyky-Israelissa asuu ihmisiä 70 maasta.
Juutalaisia on tullut takaisin Israeliin 70 maasta.
He ovat tuoneet mukanaan myös 70 kansan musiikin ja tanssit.
Nyky-Israelin kulttuuri on ainutlaatuinen yhdistelmä.
Jemenistä tuli mitä parhaimpia tanssijoita.
Kansojen aarteet on tuotu Israeliin ja jo tämän päivän Jerusalemiin.
Siellä voi mennä sinfoniakonserttiin ja kuulla maailman parasta musiikkia.
Tämä on kuva kootusta kansasta palaamassa kotiin.
Sakarja sanoo: "eikä heille ole riittävästi tilaa."
Se on taas yksi palanen, jonka osaamme laittaa paikalleen.
Silloin se oli pieni välähdys tulevasta.
Sanotaan, että valtatie rakennetaan Egyptin ja Assyrian välille.
Jesaja sanoi sen.
Tässä puhutaan Egyptistä ja Assyriasta, tämän päivän Irakista, -
jotka jotenkin tuodaan kuvaan. Voi vain arvata, mihin palanen sopii.
Egypti on ollut mukana tuomassa rauhaa.
Seuraava kuva on arvoituksellinen.
Siinä kaikkien naapurimaat hakataan paljaiksi metsistä: -
Libanonin setrit, Transjordanian eli Baasanin tammet -
ja jopa Jordanin viidakko, joka valtaosin onkin jo poissa.
Libanonin setrejä on jäljellä enää tusinan verran yhdellä kukkulalla.
Baasanin tammet ovat poissa.
En tiedä, miksi tämä kuva näytettiin. Se on pieni palapelin palanen.
Seuraavassa kuvassa on kelvottomia paimenia.
Se on näytelty vertaus. Sakarja meni töihin paimenten päälliköksi.
Hän joutui antamaan potkut kolmelle kelvottomalle paimenelle.
He heittivät palkkansa hänen silmilleen ― 30 hopearahaa.
Sitten tulee pieni jae: "Lyö paimenta, ja joutukoot lampaat hajallensa".
Se on jälleen pieni palanen.
Näemme, mihin se sopii, kun luemme evankeliumeita.
Siellä Juudas viskasi 30 hopearahaa takaisin temppeliin, -
koska hän oli huono paimen. Hän oli ollut saarnaaja ja parantaja.
Jeesus sanoi: "Minä lyön paimenta, ja lauman lampaat hajotetaan".
Hän tunsi nämä kertomukset ja kuvat. Hän käytti niitä.
Nämä ovat ensimmäiset kuvat, ja ne kaikki koskevat Israelia.
Pienet palat ja kuvat, sana siellä ja lause tuolla, asettuvat paikalleen.
Jälkeen päin oivallamme, että ne olivat pilkahduksia tulevaisuudesta.
Sitten kuva laajeni kansainväliseksi, ja katsomme koko maailmaa.
Katsomme asioita, jotka tapahtuvat kansainvälisellä tasolla.
Kuitenkin Jerusalem on kaiken keskipisteenä.
Nimi "Jerusalem" esiintyy tässä jaksossa 21 kertaa. Täällä sitä ei ole.
Aivan kuin Jerusalem nähtäisiin nyt -
kansainvälisen tulevaisuuden polttopisteenä, ja aivan oikein.
Sinne siirretään YK:n päämaja.
Se on kuva Siionista maailman hallintokeskuksena.
Katsomme kauas tulevaisuuteen.
Katsotaan usein toistuvia sanoja. Jerusalem mainitaan 21 kertaa.
Siksi se on lopunaikoina erittäin merkittävä kaupunki.
Toinen merkittävä sana, joka esiintyy 18 kertaa, on "päivä".
Alkuosassa sitä ei mainittu, mutta loppuosassa se esiintyy tiuhaan.
"Päivä. Herran päivä. Sinä päivänä. Päivä, jonka Herra tuntee. Päivä..."
"Päivä" esiintyy usein Uudessa testa- mentissa. Jeesus käytti sitä usein.
Se ei ole 24 tunnin vuorokausi. Heprean "jom", "päivä", -
voi merkitä mitä tahansa vuorokaudesta aikakauteen.
Käytämme päivä-sanaa samaan tapaan.
"Hevosten ja rattaiden päivät ovat ohi, ja traktorin päivät ovat tulleet."
En suinkaan puhu 24 tunnin vuorokaudesta.
Koittaa se päivä koirallekin, ja viekas koira saa koko viikonlopun.
Sanaa päivä käytetään hyvin laveassa merkityksessä.
Sillä tarkoitetaan aikakautta.
"Herran päivä" tarkoittaa sitä, että ihmisellä on ollut päivänsä.
Nyt Herralla on päivänsä.
Kyse on kokonaisesta aikakaudesta, ei 24 tunnin vuorokaudesta.
Meillä on ollut oma päivämme. Nyt Hänellä on omansa.
Herran päivä tulee, ja maailma näkee, että nyt on Hänen päivänsä.
Ihmisen ylpeyden ja ahneuden päivä on ohi, -
ja Jumalan pyhyyden päivä on koittanut.
Vain yksi osa on runoutta.
Sana "päivä" ei esiinny siinä. Se on mielenkiintoinen asia.
Katsotaanpa jälleen palapelimme palasia. Ensimmäisessä kuvassa -
on kansainväliset yhdistyneiden kansakuntien joukot, -
jotka hyökkäävät Jerusalemiin.
Se on maailman kansoista koottu armeija, joka on lähetetty Lähi-itään.
Sitä ei ole vielä tapahtunut, mutta se on palapelin palanen.
Jerusalemia vastaan ei vielä ole hyökätty sillä tavalla.
Israelin ongelmat eivät ole vielä ohi, ei sinne päinkään. Uskokaa pois.
Saatamme nähdä elinaikanamme yhdistyneiden kansakuntien joukot, -
jotka on lähetetty hyökkäämään juutalaisia vastaan.
Israelilla on hyvin vähän ystäviä YK:ssa.
Israelin merkittävä ystävä, Amerikka, on alkanut kääntyä sitä vastaan.
YK saattaa lähettää kansainväliset joukkonsa minne tahansa.
Voin nähdä sen tapahtuvan, mutta ei se vielä sovi kuvaan.
Seuraava kuva on surevista asukkaista.
Minun pitänee lukea teille 10. jae.
Sak. 12:10. Kun vaikeudet tulevat ja he surevat, -
"minä vuodatan Daavidin suvun päälle -
ja Jerusalemin asukasten päälle armon ja rukouksen hengen.
He katsovat minuun, jonka he ovat lävistäneet.
Ja he valittavat häntä, niinkuin valitetaan ainokaista, -
murehtivat häntä katkerasti, niinkuin murehditaan katkerasti esikoista.
Sinä päivänä pidetään Jerusalemissa suuret valittajaiset, -
niinkuin olivat Hadadrimmonin valittajaiset Megiddon laaksossa.
Ja maa pitää valittajaisia".
Sitä ei ole vielä tapahtunut.
Tulee vielä aika, jolloin Jerusalemin asukkaat ovat niin epätoivoisia, -
etteivät he yritä solmia rauhaa palestiinalaisten tai muiden kanssa, -
vaan he huutavat Jumalan puoleen. Vastauksena he näkevät Hänet, -
jonka he lävistivät. Kuvittele, miltä juutalaisista tuntuu, kun he tajuavat, -
että Jeesus olikin heidän Messiaansa ja he tappoivat Hänet.
He itkevät, niin kuin heidän vanhin poikansa olisi murhattu.
Uskomatonta, eikö olekin?
Suru menneestä syyllisyydestä moninkertaistuu sinä päivänä.
Sakarja sanoo, että he näkevät Hänet, jonka he ovat lävistäneet.
Lause mainitaan Ilmestyskirjan luvussa 1. Siellä sanotaan, -
että kun Jeesus palaa, nekin, jotka lävistivät Hänet, näkevät Hänet.
Ainoa asia, jonka juutalainen tarvitsee kääntyäkseen, -
on tieto siitä, että Jeesus Nasaretilainen elää.
Se riitti Saulus Tarsolaiselle. Tänä päivänäkään ei tarvita muuta.
Saarnasin Cambridgeshiressä. Yleisössä oli nuori juutalaisnainen.
Hän halusi jutella kanssani saarnan jälkeen. Menimme sakastiin.
Hän kysyi: "Väitättekö, että Jeesus Nasaretilainen elää yhä?" - "Väitän."
"Sittenhän Hänen täytyy olla meidän Messiaamme!"
Tunsin itseni suorastaan ulkopuoliseksi.
"Mistä tiedän, että Hän elää?" - "Voit yrittää puhua Hänelle."
Hän puhui Hänelle, ja asia selvisi hänelle.
Kymmenen minuutin kuluttua hän jo opetti minulle Raamattua.
Hän opetti Vanhasta testamentista: "Tämä ja tämä ja tuo..."
Hänen sisimmässään oli jo kaikki. Vain tieto Jeesuksesta puuttui.
Kun hänelle selvisi, että Jeesus elää, muuta ei tarvittu.
Kun koko kansa näkee Hänet, jonka he lävistivät, -
he kaikki kääntyvät. He itkevät tiensä uskoon.
He katsovat kahtatuhatta hukkaan heitettyä vuotta!
Sen ajan he olisivat voineet olla johtamassa maailmaa.
Sen sijaan heitä on ajettu maasta toiseen, -
kuten 5. Moos. kirjassa luvataan. Ei ihme, että he itkevät.
Se on kerrottu Sakarjan kirjassa, Jerusalemin surevat asukkaat.
Seuraava kuva kertoo karkotetuista profeetoista.
Hän näkee, että väärät profeetat ovat Jerusalemin suurimpia ongelmia -
ja että Jerusalem puhdistettaisiin kaikista senkaltaisista ihmisistä.
Heidät pestäisiin vesilähteellä kaikesta synnistä ja epäpuhtaudesta.
Paavali otti sen esiin Room. 11:ssä: "Kaikki Israel on pelastuva".
Hän jatkaa, että Siion puhdistetaan synnistä.
Väärät profeetat ovat niin häpeissään ja niin häväistyt, -
että he sanoutuvat irti tehtävästään ja sanovat: "En ole profeetta.
Sain nämä haavat toverillisissa kahinoissa."
Profeetat tulevat haavoitetuiksi. "En ole profeetta. Olin vain tappelussa."
Se on elävä kuvaus ihmisistä, jotka häpeävät väärää opetustaan.
Seuraava kuva kertoo huvenneesta kansasta.
Tämä palanen ei sovi mihinkään. Se ei tunnu olevan järjestyksessä.
Se on kuva Jerusalemista, -
jonka väkimäärä on vähentynyt puoleen tai kolmasosaan.
Se on takauma lyödystä paimenesta ja hajotetusta laumasta.
En oikein ymmärrä, onko se meihin nähden mennyttä vai tulevaa.
Asukkaista kaksi kolmasosaa on pyyhitty pois. En todella tiedä.
Olen sen suhteen odottavalla kannalla.
Sak. 14:ssä palataan kansainväliseen hyökkäykseen Jerusalemia vastaan.
Uskon sen olevan edessämme, ja joudumme vielä näkemään, -
miten yhdistyneiden kansakuntien joukot hyökkäävät Jerusalemiin.
Jumala kokoaa ne, mutta Hän taistelee myös Israelin puolesta.
Se liittyy selvästi Jeesuksen toiseen tulemukseen -
ja todennäköisesti Harmageddonin taisteluun, koska tässä sanotaan: -
"Hänen jalkansa seisovat sinä päivänä Öljymäellä."
Jumala ei voi tehdä sitä, Hänellä ei ole jalkoja, mutta Jeesus voi.
Kaikki juutalaiset tulkitsevat sen Messiaan tulemukseksi.
"Hänen jalkansa seisovat Öljymäellä."
Minulla läheisiä yhteyksiä taiteilijoihin Israelissa.
He näyttävät olevan profeetallisia. Heillä on selvä kuva tulevaisuudesta.
Tunnen hyvin erään Motke-nimisen taiteilijan.
Hän lähetti minulle kuvan taulustaan, jonka hän teki hiljattain.
Se on purppuranvärinen kuva Öljymäestä ja temppelialueesta.
Taivaalla on kellertävä hohde, joka on juuri tulossa kuvaan.
Kuvan yläpuolella täytyy olla hyvin kirkas valo, -
jonka hohde näkyy tumman taivaan läpi. Ymmärsin kyllä, mitä se kuvasi.
Hän sanoi: "Tässä on Öljymäen ylle ilmestyvän Messiaan kirkkaus."
Olisinpa huomannut tuoda sen teille nähtäväksi.
Hänen jalkansa seisovat vielä Öljymäellä.
Sanotaan, että silloin tapahtuu valtava purkaus, -
joka aiheuttaa suuria geofysikaalisia muutoksia koko alueella.
Eräs muutos koettelee mielikuvitusta, mutta se täytyy ottaa kirjaimellisesti.
Jerusalemhan on vuorten ympäröimässä notkelmassa.
Kalliomoskeija on kahdeksankulmio, -
jonka jokainen sivu on suoraan kohti vuorenhuippua.
Jerusalemin ympärillä on kahdeksan huippua. Maisema on geometrinen.
Kalliomoskeijan itäsivu on kohti Öljymäkeä.
Pohjoissivu on kohti Scopusvuorta. Jokainen sivu on kohti vuorenhuippua.
Eteläsivu on muistaakseni kohti Pahanneuvon vuorta.
Kun seisoo selkä mitä tahansa sivua vasten, katsoo kohti vuoren huippua.
Sanotaan, että sinä päivänä huiput vapisevat ja laskeutuvat alas -
ja Jerusalem jää korkealle. Silloin kaikki nousevat Herran vuorelle.
Se on hämmästyttävä kuva, jossa Jerusalem jää lopuksi korkeimmalle.
Silloin sen näkee kilometrien päästä.
Nyt sitä ei näe lainkaan, ennen kuin tulee ympäröivien vuorten yli.
Se sijaitsee notkelmassa.
Silloin se nostetaan ylös, koska vuoret laskeutuvat alas.
Öljymäki halkeaa kahtia suureksi laaksoksi itään päin.
Koettelee mielikuvitusta saada kaikki palaset paikalleen.
Tärkeintä on se, että yhdistyneiden kansakuntien joukot hoidellaan.
Jerusalemia vastaan hyökänneet pysäytetään: -
"sen silmät mätänevät kuopissansa, ja sen kieli mätänee sen suussa."
He tappavat toisiaan paniikin vallassa.
Nämä ovat yliluonnollisia tapahtumia.
Sen jälkeen sanotaan, että silloin te tulette tietämään.
Se on varmasti apokalyptinen.
Lopuksi tulee kuva siitä, miten kaiken sen jälkeen -
kaikki kansat näkevät Jerusalemin Jumalan nimen paikkana.
Lisäksi on kuva kaikista maailman kansoista -
viettämässä erästä juutalaista juhlaa, lehtimajanjuhlaa, -
ei helluntaita eikä pääsisäistä.
Kaikki maailman kansat lähettävät edustajansa Jerusalemiin -
viettämään lehtimajanjuhlaa.
Lehtimajanjuhla on juhlista se, jonka kristityt valitettavasti sivuuttavat.
Vietämme pääsisäistä ja helluntaita.
Juutalaiselle lehtimajanjuhla on suurin juhla.
Se on suurin ja paras juhla Se on sadonkorjuujuhla.
Juutalaiset todella juhlivat sitä.
He asuvat pienissä katottomissa lehti- majoissa, joista he näkevät tähdet.
He muistelevat, miten Jumala toi heidät erämaan läpi.
Se on kahdeksanpäiväinen juhla, ja se päättyy hääjuhlaan.
He avioituvat lain kanssa.
Silloin rabbi seisoo hääkatoksen alla Mooseksen lain kirjakäärön kanssa.
Muut tanssivat ympärillä.
Seuraavana aamuna aletaan lukea 1. Moos. 1:1:stä eteenpäin, -
kunnes tullaan 5. Moos. kirjan päätösjakeeseen vuotta myöhemmin.
Heillä on vain väärä sulhanen.
Lehtimajanjuhlan kahdeksas päivä kuvaa tulevaa Messiaan hääateriaa, -
Karitsan hääateriaa.
Hopeahääpäivämme oli lehtimajan- juhlan kahdeksantena päivänä.
Olimme silloin Israelissa ja osallistuimme juhlaan -
yhdessä 1 200 muun ihmisen kanssa Juudean erämaassa yöllä.
Siellä oli suuri kokko, tulipatsas. Söimme paistettuja viiriäisiä.
Menin seuraavana päivänä pieneen sormuskauppaan Jerusalemissa.
Vaimoni halusi antaa minulle sormuksen, -
jossa on Jerusalemin muuri ja ylhäällä kirjaimet DVD eli David.
Hän antoi sen minulle muistuttamaan muurinvartijan tehtävästäni.
Siitä tulee hääpäivä myös teille! Te kaikki menette naimisiin.
Puhuin eräässä koulussa lapsille, ja pieni poika kysyi: -
"Miksi Jeesus ei ollut naimisissa?" Sanoin: "Hän menee vielä."
Rehtori tivasi myöhemmin: "Mitä puhuit Jeesuksen naimisiinmenosta?"
Sanoin: "Etkö tunne Raamattua? Koko Raamattu on rakkauskertomus!"
Se kertoo Isästämme, joka löysi Pojalleen morsiamen.
Se loppuu siihen, että he menevät naimisiin ja elävät onnellisina.
Kaikki hyvät rakkauskertomukset päättyvät avioliittoon.
Ilmestyskirja viittaa juhlan kahdeksan- teen päivään Karitsan hääateriana.
Jeesushan syntyi lehtimajanjuhlan aikana.
Luukas vihjaa, että Hän syntyi syys―lokakuussa, -
seitsemännessä kuussa, jolloin vietetään lehtimajanjuhlaa.
"Sana tuli lihaksi ja lehtimajaili keskellämme."
Jeesuksen veli kysyi Joh. 7:ssä: -
"Etkö mene lehtimajanjuhlille? Silloin odotetaan Messiasta."
He vain naljailivat Hänelle. Hän sanoi: "Aikani ei ole vielä tullut."
Tiedän melko varmasti kuukauden, jona Jeesus palaa. Vuotta en tiedä.
Hän tulee lehtimajanjuhlan aikaan.
Jokainen juutalainen uskoo Sak. 14:n perusteella vankasti, -
että Messias tulee lehtimajanjuhlan aikana.
Se menee kristityiltä ohi.
Erään lehtimajanjuhlan aikana me kaikki menemme Jerusalemiin.
Saatte ensimmäisen ilmaisen lentonne Pyhään maahan.
Meidät kaikki kootaan sitä varten.
Siitä eteenpäin kansat lähettävät edustajansa juhlille vuosittain.
Elleivät he tee sitä, he eivät saa sadetta.
Egypti tosin saa kaiken vetensä Niilistä.
Siksi sanotaankin, että elleivät egyptiläiset tule, heitä kohtaa rutto.
Muut kansat jäävät vaille sadetta.
Lehtimajanjuhlasta on tullut juuta- laisille ja yhä useammalle kristitylle -
vankka toivo Messiaan maailmanvallasta.
Kristittyjen lehtimajanjuhlilla Jerusalemissa käy satoja ihmisiä.
Viimeksi juhlilla ollessani kävelin aukiolle vastapäätä Länsimuuria.
Siellä oli suuri teltta.
Menin sisään, ja juutalaisperheet istuivat pöydissä syömässä.
He olivat onnellisia. Heidän yläpuolellaan oli iso juliste, -
jossa eri kansallisuudet tulivat eri teitä -
ja Jerusalem oli yksin korkealla vuorella, ja kaikki menivät sinne.
Sitten palasin kristittyjen lehtimajanjuhlille.
Sielläkin oli juliste, jossa Jerusalem oli korkealla vuorella -
ja kaikki kansat erilaisissa asuissaan ja väreissään kulkivat kohti sitä.
Lehtimajanjuhlan myötä juutalaiset ja kristityt -
lähentyvät hiljalleen tulevaisuuden toivon ymmärryksessä.
Se kaikki perustuu Sak. 14:ään. Ne ovat pieniä palasia tulevaisuudesta.
Voimme alkaa sijoittaa niitä kokonaiskuvaan.
En löydä kaikille paikkaa, koska en usko kaikkien vielä tapahtuneen.
Kun ne tapahtuvat, näette Jumalan tarkoitusten toteutuvan.
Jumalalla on tarkoitus koko maailmalle. Se toteutuu.
Jeesus on palaamassa hallitsemaan, ja me hallitsemme Hänen kanssaan.
Opetuslapset kysyivät Jeesukselta, kun Hän oli palaamassa Isän luo: -
"Tälläkö ajalla sinä jälleen rakennat Israelille valtakunnan?"
Hän sanoi: "Ei ole teidän asianne tietää aikoja eikä hetkiä, -
jotka Isä [...] on asettanut". Tuo aika on siis jo asetettu. Hän sanoi: -
"te tulette olemaan minun todistajiani [...] aina maan ääriin saakka."
Hän sanoi eräässä vertauksessa taivaallisesta Isästä, -
että Hänen talonsa täyttyisi.
Tilaa Pawsonin opetussarjoja TV7-kaupasta: -
www.tv7.fi/kauppa tai 0400 721 599.
Suomennos: TV7