GAMLA TESTAMENTET ÖPPNAS
SAKARJA DEL 2
Vi blev klara med första halvan av Sakarja.
Vi utgår från den sista profetian där -
som berörde Israels problem då -
de samma som Haggai också tagit upp.
Sakarja fick en intressant fråga -
ett par år efter att han gav de uppmuntrande bilderna -
och krönte prästen Josua till kung.
Två år senare kom en grupp från norr, från Betel.
Det innebär att på två år hade folket börjat sprida sig -
över det gamla landet för att återuppbygga städer.
Betel var nu åtminstone en liten by.
Nu sökte människor från Betel råd för sitt andliga liv.
De sökte en präst, men fann en profet.
Deras fråga gällde två ärenden: fastor och fester.
Dessa hörde till deras religion. Ibland levde de utan mat -
och ibland avnjöt de festmåltider tillsammans.
Fasta och fest. Båda har sin plats. Jesus iakttog båda.
De frågade först om fastorna.
De fastade varje år i femte och sjunde månaden.
Dessa påminde om hur Jerusalem förstörts. De sörjde staden.
Frågan var mycket enkel: -
"Hur länge ska vi fortsätta med dessa fastor?
Vi har ju fått Jerusalem tillbaka. Ska vi fortsätta att sörja?"
Samma fråga ställs i England varje november: -
"Hur länge ska vi sörja världskrigens offer?
Deras närmaste anhöriga har ju redan dött."
Hur länge ska vi sörja gångna katastrofer?
"Hur länge ska vi fortsätta att fasta?" Sakarja svarade: -
"Att fasta är självcentrerat. Man tycker synd om sig själv.
Ni sörjer över er själva, att ni inte gav upp synden.
Ni sörjer inte över synderna, utan er själva och det straff ni fick."
Han citerar Jesaja om den fasta Gud vill se.
Sakarja har läst de andra profeterna. Han citerar dem ofta.
Han pekar på Jesaja 58, alltså det vi kallar kapitel 58 -
"Detta är den fasta jag vill ha."
Att ni fastar från oärlighet och grymhet -
och är generösa och vänliga, och hjälper hjälplösa.
Hjälp behövande. En sådan fasta vill Gud ha.
Det handlar inte om mat, utan om känslighet för andras behov.
Detta ord kan ha relevans för dem som fastar vid påsken.
Poängen är inte att avstå från något, utan att inte synda -
och så vara fri att tjäna andra.
Vi behöver fasta från oss själva och ge oss själva till andra.
Han sa att just detta var orsaken till fångenskapen.
De hade blivit så själviska och giriga -
i stället för att vara givmilda och vänliga.
"Om ni vill minnas allt detta ordentligt -
gör det bara, genom att inte göra som de.
Nöj er inte med att bara avstå från mat."
De frågade också om högtiderna. Vissa hade de firat i fångenskapen.
De hade ändå varit snarare lediga dagar än helgdagar.
De firade i fjärde, femte, sjunde och tionde månaden.
De hade två fastor och fyra hög- tider om året under fångenskapen.
Nu när de var hemma igen, ville de veta -
hur göra med fastorna och festerna som inletts under fångenskapen.
Sakarja svarade: "Era högtider är alltför självcentrerade.
Ni har bara roligt. Mat, vänner och glada skratt.
Låt dem bli fester inför Gud. Heliga dagar, inte lediga dagar.
Var tacksamma att Gud fört er tillbaka till ert land.
Prisa Honom. Håll inte bara lediga dagar.
Fira att Gud fört er tillbaka till sitt heliga berg -
och gatorna är fulla av unga och äldre.
Gläd er. Gud ska föra hem fler så att landet åter blir bebott.
Byt från gråt till skratt, från sorg till glädje.
Det är dags att fira, men så att Gud är i centrum."
Han uppmanar dem att vara beredda -
på att många fler ska söka upp er, judar, för att ni känner Gud.
Han ger dem ett missionsperspektiv.
"På den tiden skall många gripa tag i mantelfållen på en jude" -
och säga: "Berätta om er Gud! Ni behöver vara beredda för det."
Jag satt en gång i Jerusalem med en äldre judisk man.
Jag försökte tala med honom om hans Gud och hans Messias: -
"Ni har allt. Vi fick det av er. Vi skulle inte känna Gud utan er.
Vår Bibel är en judisk bok. Vår Frälsare är en jude."
Jag insåg inte att medan jag talade hade jag gripit tag i hans byxor.
Jag drog i dem medan jag talade och sa: "Ni har allt!"
Då kom jag ihåg Sakarjas ord.
Många hedningar ska gripa judar i kläderna och säga: -
"Vi fick det av er! Dela det med oss!"
Här slutar den första halvan, som är rakt på sak!
Den andra halvan är desto krångligare.
Sakarja ser bort från nuläget in i en avlägsen framtid.
Det han säger i små fragment -
kan passa vilken tid som helst århundraden framåt.
Hans budskap är inte i någon särskild ordning.
Det är som en låda med pusselbitar huller om buller.
Utan bilden på locket är man helt vilse.
Jag gillar pussel, men jag fuskar alltid.
Jag ställer upp locket, tar en röd bit och gör så här.
Det är fusk. Äkta pusselbyggare gör inte det.
De lägger pusslet utan bild, och så måste vi göra med Sakarja.
Vi har ingen bild, eller egentligen har vi den: i Uppenbarelseboken.
Hebr 1:1 "Sedan Gud i forna tider många gånger och på många sätt -
hade talat till fäderna genom profeterna, -
har han nu i den sista tiden talat till oss genom sin Son."
Nu har vi bilden på locket. Vi kan lägga bitarna rätt.
Vi vet hur bilden ska se ut.
Därför citerar Uppenbarelseboken Sakarja gång på gång.
Uppenbarelseboken lägger bitarna på plats -
av den avlägsna framtiden, de sista tiderna -
när historien avslutas.
Jesus bryter sigillen på bokrullen för historiens avslutning.
Vi har en stor fördel jämfört med judarna som läser denna bok.
De ser bara bitarna och inte hur de passar ihop.
Men ändå är det inte lätt.
Stilen och innehållet ändras. Poesi förekommer.
Hittills har allt varit prosa. Nu nämns inga aktuella teman: -
templet, Josua eller Serubbabel.
Inga syner finns med. Till och med Guds namn ändras.
I början av boken kallas Gud "Herren Sebaot", härskarornas Gud.
Nu är Han enbart "Jahve". Det ger ett helt annat anslag.
Vissa menar att någon annan skrivit det. Men Sakarja kan ha ändrats.
Vissa forskare är väldigt låsta i sitt tänkande.
De gillar att klippa sönder Bibeln. Manasse sågade Jesaja itu.
Många forskare sågar hans bok itu.
De menar att två olika Jesaja, eller tre, har skrivit den.
De sågar Sakarja itu och påstår att slutet är annorlunda.
Slutet är annorlunda, för Gud gav det på ett annat sätt.
Dessa profetior är inte daterade. Han kan ha fått dem åratal senare.
Innehållet, som jag sa, gäller framtiden.
Nu kallas budskapen profetior, förutsägelser. Har du sett det i Bibeln?
Ordet betyder egentligen "tung", "av vikt".
Ordet "förutsägelse" förmedlar inte riktigt betydelsen.
Det är "en tung börda".
Om du fått en tung börda från Herren, vet du vad jag talar om.
Det väger tungt på ditt hjärta tills du delat det.
När du delat det, lättar bördan.
Det väger tungt i tanke och hjärta tills du gjort något åt det.
Dessa kom som två tunga bördor, två tunga budskap.
Det ena finns i Sak 9-11, det andra i Sak 12-14. De är olika.
Låt oss studera dem och se vad vi får tag i.
Enda sättet är att ta en bit i taget och se vad det står.
Vartefter Gud ger oss insikt genom Uppenbarelseboken och NT -
kan bitarna småningom ge en helhetsbild av ändens tid.
Sak 9-11 handlar om Israels folk.
Sakarja ser här en bild av framtiden för folket.
Det är en bild av nationell återupprättelse.
Denna bild kommer före den senare bilden.
Andra delen beskriver ett senare skede, även om inga tider anges.
Ingenting anger när sakerna ska ske -
eller ens om de är i rätt ordning.
Det gäller Israels framtid och en nationell återupprättelse.
Detta beskrivs med sex bilder.
De är en del av framtiden, men kan inte fogas ihop.
Enligt den första bilden ska deras fiender övervinnas.
Gud ska ta itu med alla som kommer emot Jerusalem.
Han ska aldrig tillåta att Jerusalem sveps bort från kartan.
Det är Hans stad, där Han har fäst sitt namn.
Även om New York, Beijing, Washington DC -
New Delhi och alla andra städer försvinner från kartan -
kommer Jerusalem att finnas kvar. Gud ska slå ner deras fiender.
Det kommer alltid att finnas judiska överlevande i landet.
Han säger också att filisteer ska sluta sig till dem.
Dagens palestinier ser sig som filisteernas efterlevande.
Det är ett spännande löfte.
"Ingen förtryckare skall längre komma över dem."
Den dagen har inte kommit än, men den kommer.
"Ingen förtryckare skall längre komma över mitt folk -
ty jag vaktar nu med öppna ögon."
Detta är en bit av bilden. Vi vet inte när det ska ske.
Gud håller sina löften, om det så tar århundraden.
Den andra bilden är av fredens kung -
som rider in i Jerusalem på en åsna.
Vi vet vem denna bit passar in på.
Jesus gjorde just det. Det tragiska är förstås -
att när Jesus uppfyllde denna profetia, märkte man inte åsnan.
De trodde han red på åsnan för att Han inte fått tag på en häst.
De förstod inte budskapet.
När Jesus red in på åsnan, ropade folket: "Hoshana! Hoshana!"
Vi tar det som ett himmelskt "hej".
Det betyder: "Befria oss nu!"
Det är ett rop från ett folk som förtryckts i århundraden.
De såg en politisk självständighet och frihet närma sig.
Det är ett rop från frihetskämpar. De kallar honom Davids son.
"Hoshana, Davids son!" Befria oss!
Han kom inte för att strida för dem.
I så fall hade Han kommit till häst.
Det ska Han göra vid sin andra tillkommelse.
När Israel ser Honom nästa gång, rider han på en häst.
Först kom Han som Fridsfursten på en åsna.
De fick sitt livs chock, när Han vände till vänster i porten.
Han grep tag i en piska.
De trodde Han skulle piska romarna ut ur stan.
Han vände till vänster mot templet -
inte till höger mot Antonia-borgen. Folket tystnade.
Sedan piskade han judar ut ur Guds tempel.
Det förvånar mig inte att folket några dar senare sa: -
"Korsfäst den mannen! Vi väljer frihetskämpen!"
Det är historiens ironi att frihetskämpen de valde -
hade ett ovanligt namn: Jesus Barabbas.
Det betyder "Jesus, faderns son".
Där stod två män den dagen. Båda hette "Jesus, faderns son".
Pilatus frågade: "Vilken av dem vill ni ha?
Mannen som inte strider för er eller mannen som strider?"
"Vi vill ha kämpen." De var besvikna när Han red på en åsna -
och inte angrep romarna, utan judar.
Gör man en människomassa besviken vänder de sig snabbt mot en.
Möter man inte förhoppningarna från en människomassa blir det problem.
Därför korsfästes Jesus några dagar senare.
Sedan Han välkomnats med palmkvistar och Hosianna-rop.
Han ska komma på en häst och befria Israel, men inte än.
Det var en pusselbit.
Det står att Han ska komma med rättfärdighet och frid, "shalom" -
och Hans herravälde ska nå från hav till hav.
En sidokommentar, om hur detta ord lyfts ur sitt sammanhang.
Du är från Kanada. Kanada kallas Kanadas herravälde -
enligt detta ord i Sakarja.
Kanada sträcker sig från Atlanten till Stilla havet.
Det är det enda landet i världen som kallas Herravälde.
Jag är rätt säker på att Sakarja inte tänkte på Kanada.
Han tänkte på Jesus som ska komma och regera från hav till hav.
Följande bild är av en mäktig Gud.
Gud strider för dem och uppenbarar sig i synlig gestalt.
Det är fridsfurstens motsats.
Han kommer för sin hjord som en god herde efter onda herdar.
Det står att Hans folk ska stråla som ädelstenar i Hans krona.
Sedan följer en chock. Det står om Grekland.
Det skulle ta århundraden innan grekerna intog landet -
den förskräckliga Antiokus Epifanes -
reste en Zeus-staty i templet, slaktade svin på altaret -
och fyllde sidorummen med prostituerade.
Det var deras värsta tider någonsin.
Det varade 3,5 år, 42 månader, 1260 dagar.
Det är exakt den tid som NT förutsäger för antikrist.
Under Antiokus Epifanes led judarna på samma sätt -
som världen och de kristna ska lida under antikrist.
Grekland är med i den tredje förutsägelsen.
Nu vet vi var det passar in. Vad de förstod då, vet jag inte.
Nästa bild är av folk som samlas. Diasporan omsvängd, en hemkomst.
Judar som förs tillbaka från alla länder till detta land.
I dagens Israel bor människor från 70 länder.
Judar har återvänt från 70 länder till Israel.
De har hämtat med sig musik och dans från 70 länder.
Kulturen i Israel idag är en helt unik kombination.
Judar från Jemen hämtade de bästa danserna.
Folkens skatter har hämtats redan nu till Jerusalem.
Där kan man gå till symfoni- konserter med världens bästa musik.
Denna bild visar ett folk som samlas och återvänder hem.
Enligt Sakarja ska det inte finns rum nog för dem.
Det är en liten bit som vi kan lägga på plats.
Då var det bara en liten glimt av framtiden.
Det står att en banad väg ska gå mellan Egypten och Assyrien.
Jesaja sade det.
Här finns Egypten och Assyrien, dagens Irak -
med i bilden på något sätt. Vi kan bara gissa hur det går ihop.
Egypten har varit med och skapat fred.
Nästa bild är gåtfull.
Den visar att skogen i alla grannländer huggs ner: -
cedrarna i Libanon, ekarna i Transjordanien eller Basan -
och djungeln vid Jordan, som redan är så gott som borta.
Av Libanons cedrar finns det bara en liten dunge kvar på en höjd.
Ekarna i Basan är borta.
Jag vet inte varför denna bild visades. Det är en pusselbit.
Följande bild är av odugliga herdar.
Liknelsen levs ut i praktiken. Sakarja tar jobb som ledande herde.
Han måste ge sparken åt tre odugliga herdar.
De kastar sin lön tillbaka på honom: 30 siklar silver.
En liten vers följer: "Slå herden så att fåren skingras."
Små bitar av bilden igen.
Man ser hur de passar in när man läser evangelierna.
När Judas kastar de 30 silver- penningarna tillbaka in i templet -
för att han var en dålig herde. Han hade predikat och helat.
Jesus sa: "Jag skall slå herden och fåren i hjorden skall skingras."
Han kunde alla dessa berättelser och bilder. Han använde dem.
Det var de första bilderna. De gäller alla Israel.
Små bitar och bilder, ett ord här, en sats där, som faller på plats.
Efteråt kan vi se att de alla var glimtar av framtiden.
Sedan breddas scenen till alla länder. Vi ser hela världen.
Vi ser saker som ska ske internationellt.
Ändå är Jerusalem i centrum för allt.
"Jerusalem" nämns 21 gånger här, men inte i det föregående.
Det är som att Jerusalem nu ses -
som brännpunkten i en internationell framtid, helt rätt.
FN:s huvudkontor måste flyttas dit en dag.
Det är en bild på Sion som centrum för världens ledarskap.
Vi ser långt in i framtiden.
Vi ska se på ofta återkommande ord. "Jerusalem" nämns 21 gånger.
Därför är det en mycket betydande stad i de sista tiderna.
Ett annat viktigt ord som förekommer 18 gånger är "dagen".
Tidigare fanns det inte med, men här finns det hela tiden.
"Herrens dag". "Den dagen". "En dag, känd av Herren". "Dagen".
"Dagen" förekommer ofta i Nya Testamentet.
Jesus sa så ofta. "På den dagen".
Det är inte ett 24 h dygn. Hebreiskans "jom" -
kan betyda allt från ett dygn till en tidsperiod.
Vi använder ordet "dag" på samma sätt.
Hästarnas och kärrornas dag är förbi, nu är det traktorns tid.
Då menar jag inte ett dygn.
Alla hundar har sin dag. En hund med sjuk svans får ett veckoslut...
Ordet "dag" används i bred bemärkelse -
i betydelsen "tidsperiod".
"Herrens dag" betyder att människan har haft sin dag.
Nu har Herren sin dag.
Det gäller en tidsperiod, inte ett dygn.
Vi har haft vår dag. Nu har Han sin.
Herrens dag kommer, och världen ska se att det är Herrens dag.
Dagen för människans stolthet och girighet är förbi -
och dagen för Guds helighet har kommit.
Bara en del är poesi.
Ordet "dag" är inte med där, intressant nog.
Låt oss se på pusselbitarna igen. Den första bilden är av -
en internationell trupp från förenade nationer -
som anfaller Jerusalem.
En armé från världens alla länder och sänd till Mellanöstern.
Det har ännu inte hänt, men det är en bit i pusslet.
Jerusalem ska ännu angripas på det sättet.
Israels problem är inte över, inte på långt när. Tro mig.
Under vår livstid kan vi få se dessa förenade nationers trupper -
som sänds ut för att anfalla judarna.
Israel har mycket få vänner kvar i FN.
Israels viktigaste vän, USA, har börjat vända sig emot det.
FN kan sända internationella trupper vart som helst.
Jag kan se det ske, men det passar inte in i bilden än.
Nästa bild visar sörjande invånare.
Jag måste nog läsa vers 10 för er...
Sak 12:10. När dessa svårigheter kommer och de sörjer, står det: -
"Över Jerusalems invånare skall jag utgjuta -
nådens och bönens ande, så att de ser upp till mig -
som de har genomborrat.
De skall sörja honom så som man sörjer ende sonen, -
de skall gråta bittert över honom, som man gråter över sin förstfödde.
På den dagen skall sorgen bli stor i Jerusalem, -
som sorgen vid Hadadrimmon i Megiddopasset.
Landet skall sörja." I djup sorg.
Det har inte skett ännu.
Det kommer en dag när Jerusalems invånare är så desperata -
att de inte försöker sluta fred med palestinier eller andra folk -
utan de ropar till Gud. Som svar ska de se Honom -
som de genomborrat. Tänk, hur judarna ska känna, när de inser -
att Jesus var deras Messias och de dödade Honom.
De ska gråta, som om deras äldsta son mördats.
Förunderligt, inte sant?
Sorgen över gångna skulder mångfaldigas den dagen.
Sakarja säger att de ska se Honom som de genomborrat.
Den meningen finns med i Uppenbarelseboken 1. Det står -
när Jesus återvänder, ska de som genomborrat Honom se Honom.
Det enda som behövs för en jude att omvända sig -
är att veta att Jesus från Nasaret lever.
Det räckte för Saul från Tarsus. Det räcker också idag.
Jag predikade i Cambridgeshire. En ung judinna satt med.
Hon ville tala med mig efteråt. Vi gick till sakristian.
Hon frågade: "Menar du att Jesus från Nasaret ännu lever?" - "Ja."
"Då måste Han vara vår Messias!"
Vår Messias. Jag kände mig utanför.
"Hur kan jag veta om Han lever?" "Försök tala med Honom."
Hon talade med Honom och fann att Han levde.
Inom tio minuter undervisade hon mig ur Bibeln.
Hon visade ur Gamla Testamentet: detta, detta och detta...
Hon såg allt på ett ögonblick. Bara namnet Jesus hade fattats.
När hon märkte att Jesus levde, blev allt klart.
När hela landet ser Honom som de genomborrat -
omvänder de sig alla, men de kommer att gråta sig till tro.
De ska se tillbaka på tvåtusen bortkastade år!
När de kunde ha lett hela världen.
I stället har de jagats från land till land -
som utlovat i 5 Moseboken. Inget under att de gråter.
Det står om dem i Sakarja, Jerusalems sörjande invånare.
Följande bild visar bortkörda profeter.
Han ser tydligt att falska profeter varit Jerusalems största problem -
och att Jerusalem ska renas från sådana människor.
De ska renas i en öppen källa från synd och orenhet.
Paulus tar upp detta i Rom 11: "Hela Israel skall bli frälst."
Han fortsätter med att Sion ska renas från synd.
De falska profeterna ska vara så skamsna och utpekade -
att de avsäger sig sitt yrke: "Jag är ingen profet.
Jag fick dessa sår hemma hos vänner."
Profeter blir sårade. "Jag är ingen profet. Jag bara slogs."
En levande bild av sådana som skäms över sin falska undervisning.
Följande bild är av minskad befolkning.
Den här biten passar inte in. Den kommer inte i rätt ordning.
Den visar Jerusalem -
vars befolkning minskat till hälften eller en tredjedel.
Den pekar bakåt på den slagna herden och skingrade hjorden.
Jag måste medge att jag inte vet om detta är framför eller bakom oss.
Två tredjedelar av invånarna ska gå under. Jag vet inte.
Jag väntar och ser.
Sak 14 återgår till det inter- nationella anfallet mot Jerusalem.
Jag tror det ligger framför oss och vi måste ännu se -
hur Jerusalem anfalls av förenade nationers styrkor.
Gud ska samla den stora armén, men också strida för Israel.
Detta hänger nära samman med Jesu andra tillkommelse -
och troligen till striden vid Harmageddon, för här står: -
"På den dagen skall hans fötter stå på Oljeberget."
Gud kan inte göra det, Han har inga fötter, men Jesus kan.
Alla judar tolkar detta som Messias ankomst.
"Hans fötter skall stå på Oljeberget."
Jag har nära kontakter med konstnärer i Israel.
De är mycket profetiska. De har en klar bild av framtiden.
En av konstnärerna, Motke, -
sände ett avtryck av en av sina senaste tavlor.
Den visar Oljeberget och tempelområdet i purpurfärgat ljus.
Uppe på himlen är ett gult sken, som är på väg in i bilden.
Det måste finnas ett starkt ljus ovanför bilden.
Skenet bryter in på den mörka skyn. Jag förstod vad han beskrev.
Han sa: "Det är Messias härlighet som uppenbarar sig över Oljeberget."
Jag borde ha tänkt på att ta med den.
Hans fötter ska ännu stå på Oljeberget.
Det står att då ska marken bäva -
så att stora geofysiska förändringar sker i hela området.
En av ändringarna prövar fantasin, men bör nog tas bokstavligt.
Jerusalem ligger i en dal med berg runt omkring.
Klippmoskén är åttakantig.
Varje sida vetter direkt mot en bergstopp.
Jerusalem omges av åtta bergs- toppar i ett geometriskt landskap.
Östra sidan av Klippmoskén vetter mot Oljeberget -
nordöstra sidan mot Scopusberget. Varje sida vetter mot en bergstopp.
Södra sidan är mot...
När ni är där, ställ er med ryggen mot väggen och se bergstopparna.
Det står att på den dagen ska topparna bäva och sänka sig -
och Jerusalem ska bli upphöjt. Då ska alla gå upp till Herrens berg.
Det är en förvånande bild, att Jerusalem ska bli högst.
Det ska då kunna ses miltals ifrån.
Nu kan man inte se det alls, förrän man kommer över bergen.
Det ligger i en högdal mellan bergen.
Då ska det lyftas upp, för bergen ska sänkas.
Oljeberget ska delas mitt itu och bli en stor dal i öst.
Det utmanar vår fantasi att få alla bilder på plats.
Det viktigaste här är att de förenade nationernas trupper -
möter motstånd. De som anfaller Jerusalem stoppas: -
"Deras ögon ska ruttna i sina hålor och deras tunga i deras mun."
De ska döda varandra i panik.
Det handlar om övernaturliga händelser.
Efter allt detta står det att "då ska ni förstå".
Det är utan tvekan apokalyptiskt.
Till sist kommer det en bild om att efter allt detta -
ska alla folk se Jerusalem som platsen för Guds namn.
Dessutom finns det en bild av alla världens folk -
som firar en av de judiska högtiderna, lövhyddohögtiden.
Inte pingst. Inte påsk.
Alla världens folk ska sända representanter till Jerusalem -
för att fira lövhyddohögtiden.
Av högtiderna är det just den som kristna bortser ifrån, tyvärr.
Vi firar påsk och pingst.
För judarna är lövhyddohögtiden den största festen.
Den största, bästa. En skördefest.
Judarna firar verkligen.
De bor i små lövhyddor utan tak, där man ser stjärnorna.
De minns hur Gud förde dem genom öknen.
Det är en åtta dagars fest som avslutas med en bröllopsfest.
De gifter sig med lagen.
En rabbin står under brudhimlen med en bokrulle med Mose lag.
Alla dansar runt dem.
Följande morgon börjar de läsa från 1 Mos 1:1 -
tills de läst sista versen i 5 Mos ett år senare.
Men de har fel brudgum.
Sista dagen i lövhyddohögtiden ser fram emot Messias bröllopsmåltid -
Lammets bröllopsmåltid.
Vår silverbröllopsdag inföll på lövhyddohögtidens åttonde dag.
Vi var då i Israel och deltog i en fest -
med 1 200 andra i Juda öken på kvällen.
Där var en stor brasa, en eldstod. Vi åt grillade vaktlar.
På morgonen hade jag varit till en liten guldaffär i Jerusalem.
Min fru ville ge mig en ring -
med Jerusalems mur och bokstäverna DVD, d v s David.
Hon gav den som en påminnelse om att vara en väktare på muren.
Det blir också ett bröllop för er! Ni ska alla gifta er.
En gång talade jag på en skola och en liten pojke frågade: -
"Varför var Jesus inte gift?" Jag svarade: "Han ska gifta sig."
Efteråt undrade rektorn: "Vad lärde du våra barn om Jesu giftermål?"
Jag sa: "Kan du inte din Bibel?" Hela Bibeln är en kärlekshistoria!
Den handlar om hur en Fader fann en brud för sin Son.
Den slutar med att de gifter sig och lever lyckliga för evigt.
Alla goda kärlekshistorier slutar med äktenskap.
I Uppenbarelseboken kallas denna dag Lammets bröllopsmåltid.
Visste du att Jesus föddes under lövhyddohögtiden?
Lukas låter förstå att Han föddes i september-oktober.
I sjunde månaden då lövhyddohögtiden firas.
Ordet blev kött och "bodde i en lövhydda" bland oss.
I Joh 7 frågar Jesu bröder: -
"Ska du inte till lövhyddofesten? Då väntar de ju Messias!"
De retade Honom. Jesus sa: "Min tid är ännu inte inne."
Jag vet månaden när Jesus kommer tillbaka, men inte året.
Han måste komma under lövhyddohögtiden.
Varje jude tror fullt och fast på basen av Sak 14 -
att Messias kommer under lövhyddohögtiden.
Detta verkar kristna ha missat helt.
En lövhyddohögtid ska vi alla bege oss till Jerusalem.
Det blir första gratisflyget till det heliga landet.
Vi ska alla samlas där.
Från den tiden ska folken sända representanter varje år.
Om de inte gör det, får de inget regn.
Det gäller inte Egypten som får allt vatten från Nilen.
Därför står det att om egyptierna inte kommer, drabbas de av pest.
Andra länder blir utan regn.
Lövhyddohögtiden har för judarna och allt fler kristna blivit -
ett uttryck för hoppet om Messias världsvida välde.
Den kristna lövhyddohögtiden i Jerusalem har hundratals besökare.
Senast jag var där gick jag över skvären mittemot Västra muren.
Där fanns ett stort tält.
Jag gick in, och judiska familjer satt vid bord och åt.
De var glada. Ovanför dem hängde en stor banderoll -
med olika folkslag som kom från alla håll.
Jerusalem var ensamt på ett högt berg. Dit var alla på väg.
Sedan gick jag tillbaka till de kristnas fest.
Där var också en banderoll med Jerusalem på ett högt berg -
och alla folk i olika dräkter och färger på väg dit upp.
Déjà vu! Det har jag sett förr!
Genom lövhyddohögtiden börjar judar och kristna -
närma sig varandra i förståelsen av framtidshoppet.
Det baserar sig på Sak 14. Dessa är alltså små bitar av framtiden.
Nu kan vi börja passa in dem i helhetsbilden.
Jag kan inte passa in alla än, för jag tror inte alla har skett än.
När dessa ting sker, ser vi Guds avsikter uppfyllas.
Gud har en plan för hela världen. Den uppfylls.
Jesus ska komma tillbaka för att regera och vi ska regera med Honom.
Lärjungarna frågade Jesus: -
"Är tiden inne för dig att upprätta riket åt Israel?"
"Det är inte er sak att veta vilka tider eller stunder -
som Fadern [...] har fastställt." Tiden är alltså fastställd.
"Ni skall bli mina vittnen [...] till jordens yttersta gräns."
I en liknelse sa Han om Fadern i himlen: -
"Mitt hus blir fullt." Amen.
Översättning: Heaven TV7 Sverige