VANHA TESTAMENTTI AVAUTUU
HAGGAI
Tulemme nyt kolmeen pikkuprofeettaan, -
jotka viimeisinä puhuivat Jumalan puolesta Israelille: -
Haggai, Sakarja ja Malakia.
Heidän jälkeensä Jumala ei sanonut sanaakaan yli 400 vuoteen.
Neljän vuosisadan ajan he joutuivat sanomaan lapsilleen: -
"Jumala puhuu meille jälleen vielä jonakin päivänä."
Se on pitkä aika olla kuulematta rakkaan ääntä.
Tulemme Vanhan testamentin viimeiseen osaan.
Haggain ja Sakarjan jälkeen tulee enää yksi profeetta.
Sen jälkeen Jumala ei puhunut, ennen kuin tuli Johannes Kastaja.
Ei ihme, että kaikki kansa meni kuuntelemaan Johannesta!
Olihan profetiaa odotettu 400 vuoden ajan.
Haggai lausui viimeisiä sanoja.
Kirjat ovat lyhyitä, koska profeetat toimivat hyvin lyhyen ajan.
Haggai toimi vain kolmen kuukauden ajan.
Sakarja puhui kahden vuoden ajan. He toimivat osittain samanaikaisesti.
Sakarja aloitti, ennen kuin Haggai ehti lopettaa.
He puhuivat vähän, mutta se oli asiaa.
Jesaja ja Jeremia olivat puhuneet 40―50 vuoden ajan.
Nyt oli kyse kuukausista.
Haggai ja Sakarja toimivat pakkosiirtolaisuuden jälkeen.
Ennen pakkosiirtolaisuutta -
profeetat suolsivat varoitusta ja tuhon ennustusta.
Pakkosiirtolaisuuden jälkeen tilanne oli aivan toinen.
Profeetat rohkaisivat, lohduttivat ja kehottivat jälleenrakentamaan.
Haggai ja Sakarja ovat viimeisiä profeettoja. Heillä on yhtäläisyyksiä.
He puhuivat samaan aikaan. He merkitsivät profetioiden ajankohdat.
Harva aikaisempi profeetta teki niin.
He kertovat tarkan päivän, kuukauden ja vuoden.
Haggain kaikki viisi profetiaa on päivätty aivan tarkkaan.
Näin näemme, miten pitkiä aikoja mahtuu niiden väliin.
Sama pätee Sakarjaan.
Heidän aikansa meni kuukaudella päällekkäin. Vuosi oli 520 eKr.
Israel oli jälleen omassa maassaan. Kuva on silti melko masentava.
He puhuivat samassa paikassa, hitaasti rakentuvassa Jerusalemissa.
Kumpikin puhui samaan tilanteeseen. Valotan hieman historiaa.
Persian kuningas Koores (Kyyros) valloitti Babylonian 538 eKr.
Hän oli hyväntahtoinen diktaattori ja humaani ihminen.
Hän sanoi, että pakkosiirtolaisuuteen viedyt voivat palata omiin maihinsa, -
jos he rakentavat temppelin, jossa he rukoilisivat hänen puolestaan.
Hänellä oli oma lehmä ojassa, -
mutta muun muassa juutalaiset saivat palata kotiinsa.
Vain 50 000 juutalaista palasi.
Lopuista valtaosa oli syntynyt pakko- siirtolaisuudessa ja asettunut sinne.
He eivät olleet Babyloniassa orjia. Heillä oli oikeus harjoittaa kauppaa.
Babylonia sijaitsi pääjoen ja kauppareittien varrella.
Juutalaiset ovat taitavia kauppiaita. He vaurastuivat.
Jerusalem oli syrjässä. Siksi heitä ei kiinnostanut palata sinne.
Siksi juutalaiset jäivät Saksaan ja Puolaan -
toiseen maailmansotaan saakka. Se pitää heidät Amerikassa.
Monet venäjänjuutalaiset eivät muuttaneet Israeliin vaan New Yorkiin.
Nykyään juutalaisia muuttaa Israelista Amerikkaan.
Kuinkahan kauan Jumala antaa heidän asua siellä?
Juutalaisia palasi siis vain 50 000. Loput jäivät sinne.
Siitä asti Babyloniassa asui suuri juutalaisyhteisö.
Sieltä tulivat viisaat miehet, jotka seurasivat tähteä Beetlehemiin.
Kotiin palanneita johti kaksi miestä.
Toinen oli prinssi Serubbaabel.
Nimi tarkoittaa "Babylonian siementä".
Baabel on Babylonia. "Seru" tarkoittaa siementä.
Hän oli syntynyt Babyloniassa. Hän ei ollut nähnyt Luvattua maata.
Hän oli Daavidin kuningassuvun ainoa elossa selviytynyt jäsen.
Hänen mukanaan tuli Jeesua, Iddon jälkeläinen.
Hän asetti ennalleen papiston.
Jeesua on sama sana kuin Jeesus, Jeshua ja Joosua.
Se tarkoittaa: "Jumala pelastaa".
Jeesua asetti ennalleen papiston ja temppelin.
Palanneilla oli pääosin hengelliset intressit.
Heitä ei houkutellut ainakaan talous. He eivät vaurastuisi.
Edessä oli rankka kamppailu. Maata ei ollut viljelty 70 vuoteen.
Kaupungissa ei ollut ainoatakaan seinää pystyssä.
Paikalliset asukkaat, samarialaiset, eivät halunneet heitä sinne.
Muutamat juutalaiset, joiden oli onnistunut jäädä Luvattuun maahan, -
olivat ottaneet puolison kansan ulkopuolelta.
Paikalliset ja juutalaiset pitivät heitä sekasikiöinä ja hyljeksivät heitä.
He eivät kuuluneet kumpaankaan kansaan.
Siitä alkoi juutalaisten ja samarialaisten vihanpito.
Jeesus suututti juutalaisia kertomalla laupiaasta samarialaisesta.
Paikalliset samarialaiset eivät halunneet juutalaisia takaisin.
Tulevaisuus ei siis näyttänyt lupaavalta.
Ensimmäisenä he halusivat rakentaa alttarin.
Toiseksi he halusivat rakentaa temppelin sen ympärille.
He halusivat elää taas Jumalan kansana.
Keskimäärin viidestätoista kotiin palanneesta kaksi oli pappeja.
He palasivat samaa reittiä, jota Aabraham oli kulkenut.
Aabrahamin kotiseutu Kaldean Uur sijaitsi aivan Babylonian lähellä.
He toistivat Aabrahamin kertomuksen.
He jättivät kotinsa, sukunsa ja liiketoimensa -
ja lähtivät maahan, jota he eivät olleet koskaan nähneet.
Kun Aabraham saapui Luvattuun maahan, -
hän pystytti ensimmäisenä telttansa ja rakensi alttarin.
Niin hän teki aina uudessa paikassa: pystytti alttarin ja kiitti Jumalaa.
Se oli ensimmäinen asia, jonka juutalaiset tekivät Jerusalemissa.
He kokosivat kiviä, rakensivat alttarin ja kiittivät Jumalaa varjeluksesta.
Sitten he alkoivat rakentaa temppeliä.
Heitä oli vain vähän, eikä heillä ollut varallisuutta.
Siksi he päätyivät rakentamaan aiempaa pienemmän temppelin.
He laskivat pienen neliskulmaisen perustuksen alttarin ympärille.
Se vaati heiltä suuria uhrauksia. He jättivät taakseen ystävät ja sukulaiset.
He vaihtoivat tiilitalot telttoihin ja vaurauden köyhyyteen.
He vaihtoivat kaupankäynnin maanviljelyyn ja kuokkimiseen.
Se maksoi heille paljon, -
mutta Aikakirjojen unelma oli asettaa ennalleen kuningaskunta -
ja asua jälleen Jumalan kansana esi-isille luvatussa maassa.
Vanhat hyvät ajat eivät kuitenkaan tulleet takaisin. Unelma haalistui.
Ihannekuvitelmat joutuivat väistymään todellisuuden tieltä.
Tehtävän suuruus lannisti heidät.
Paikalliset samarialaiset vastustivat heitä voimakkaasti.
Koores oli antanut heille taloudellista apua paluuseen ja rakennustyöhön.
Apu loppui, kun Daarejaves astui Kooreksen tilalle.
Daarejaves kävi kalliita sotia.
Hän leikkasi avustuksia, jotka oli luvattu rakennustyöhön.
Rahantulo lakkasi, ja rakentaminen keskeytyi kahden vuoden jälkeen.
Kului 14 vuotta, joiden aikana ei laitettu kiveä kiven päälle.
Vain perustus oli laskettu ja seiniä oli rakennettu hieman.
Hengissä pysyminen oli kamppailua. He raapivat kokoon elantonsa maasta.
He eivät kyenneet panostamaan temppelin rakentamiseen.
Heidän päähuolensa oli hengissä pysyminen.
Alkoi vakava talouden taantuma. Ruoasta oli pulaa, ja se oli kallista.
Inflaatio laukkasi, ja tuli katovuosia. Kuivuus ja taudit vaivasivat viljelyä.
Ihmiset kuluttivat kaikki säästönsä ruokaan ja vaatetukseen.
Kaikki oli mennyt pieleen.
He olivat palanneet toiveikkaina jälleenrakentamaan maata, -
mutta nyt he hädin tuskin pysyivät hengissä.
He pohtivat, miksi niin oli käynyt.
He sanoivat, että he olivat palanneet väärään aikaan: -
heidän olisi pitänyt pysyä Babyloniassa pidempään, -
kerätä rahaa ja palata voimakkaampina ja vauraampina.
"Emme ole väärässä paikassa, -
mutta valitsimme paluullemme väärän ajankohdan.
Joudumme venymään liikaa.
Meidän olisi pitänyt ensin vahvistua ja menestyä kansana.
Aabraham saattoi tyytyä telttaan, mutta me haluamme jälleenrakentaa."
He eivät olleet saaneet juuri mitään aikaan 18 vuodessa.
Tahdon teidän tuntevan heidän masennuksensa.
Tässä vaiheessa Haggai puhui heille.
Hän oli palannut pakkosiirto- suudesta. Hän lienee ollut pappi.
Hänen isäänsä ei mainita, joten hän ei varmastikaan ollut merkittävä henkilö.
Haggain kirja ei ole runoutta vaan pelkkää proosaa.
Se ei tuo ilmi Jumalan tunteita. Aivan kuin Jumala olisi kyllästynyt -
eikä tuntisi enää mitään. Merkittävää. Tuli kuitenkin Herran sana, -
ei Haggaille, kuten muille profeetoille, vaan Haggain kautta.
Se oli enemmänkin oivallus kuin ilmestys. Hän näki, mikä oli pielessä.
Hän näki, miksi unelma oli romahtanut ja kaikki oli niin masentavaa.
Hän sanoo 26 kertaa 38 jakeessa: "Näin sanoo Herra."
Hän toi Herran sanan tässä VT:n toiseksi lyhyimmässä kirjassa.
Tässä ovat Haggain sanomat. Olen lisännyt niihin päivämäärätkin.
Tuo tuli Daarejaveksen toisena vuotena -
kuudennen kuun ensimmäisenä päivänä, tuo 24. päivänä.
Tuo tuli 7. kuun 21. päivänä ja nämä 9. kuun 24. päivänä.
Hän toi 26 sanomaa Herralta vain viiden päivän aikana.
Ne kiertyivät tiettyjen asioiden ympärille. Haggai esitti kysymyksiä.
Haggain kirja on täynnä kysymyksiä.
Herra pakottaa kansan ajattelemaan.
Todellinen ongelma oli se, että kansan ajattelu oli mennyt väärille urille.
Masennus johtuu usein siitä, että ajatukset ovat menneet väärille urille.
Täytyy tarkistaa ajatusmaailmaansa. Sitten tunteet seuraavat perässä.
Jumalan kansa ei kumma kyllä halua ajatella.
Yleisin palaute, jonka saan, kuuluu: "Annoit ajattelemisen aihetta."
Se sanotaan moittien. "En tullut seurakuntaan ajattelemaan."
Joskus saarnaajien ja profeettojen pitää saada ihmiset ajattelemaan.
Heidät pitää saada tarkentamaan ajatuksiaan ja esittämään kysymyksiä.
Sillä tavalla Haggai lähestyi asiaa: "Ajattelunne on ihan pielessä."
Tein lyhyen yhteenvedon Haggain saarnoista.
Nostan esiin muutamia kysymyksiä, -
joilla hän yritti saada heidät ajattelemaan.
He näet ajattelivat, että Jumala oli aiheuttanut koko katastrofin.
Itse asiassa asia oli päinvastoin.
He olivat saaneet sen aikaan itse. Jumala vain vastasi siihen.
He olivat ottaneet askeleita masen- nukseen, taantumaan ja inflaatioon.
Hän sanoo: "Teillä on ruoka- ja rahapula.
Laitatte rahanne reikäiseen kukkaroon."
Inflaation ja taantuman aikaan ihmisistä tuntuu juuri siltä.
"Satonne on epäonnistunut.
Ajattelette, että on väärä aika rakentaa temppeli -
ja ettei teillä ole siihen varaa eikä voimia.
Tämä kaikki tapahtui, koska lakkasitte rakentamasta temppeliä.
Se, että lakkasitte rakentamasta temppeliä, aiheutti inflaation.
Kun hylkäsitte Jumalan huoneen, asiat alkoivat luisua alamäkeä."
Kumpi oli ensin, muna vai kana? Mikä oli syy ja seuraus?
He ajattelivat täysin päinvastoin.
Hän sanoi: "Miettikää tarkoin, mitä teitte.
Te lakkasitte ensin rakentamasta temppeliä."
Hän sanoi: "Katsokaa talojanne!
Puupaneeleita!"
Puu oli silloin harvinaista materiaalia.
Babylonialaiset olivat kaataneet kaikki puut.
Kaikki puu piti tuoda muualta, kuten Libanonista, jossa kasvoi setrejä.
Taloon, jossa oli paneloitu ruokasali, oli upotettu paljon rahaa.
Hän sanoi: "Elätte unelmataloissa.
Katsokaa Jumalan huonetta, jossa on pelkät seinäntyngät.
Huolehditte omista taloistanne enemmän kuin Jumalan huoneesta.
Se on taantuman syy. Siksi Jumala ei siunaa teitä ja inflaatio syö rahanne.
Ette aseta Jumalaa ykkössijalle.
Verratkaa omaa kotianne Jumalan kotiin.
Siitä selviää tärkeysjärjestys elämässänne."
Sanoma tehosi. Kansa vastasi siihen positiivisesti.
He sanoivat: "Rakennetaan temppeli!" Haggai oli menestyvä profeetta.
Profeetat ennen pakkosiirtolaisuutta pääosin epäonnistuivat.
Profeettoja pakkosiirtolaisuuden jälkeen kuunneltiin.
He ryhtyivät toimiin. Haggain viimeiset sanat ensimmäisenä päivänä olivat: -
"Minä olen teidän kanssanne, sanoo Herra."
Kolmessa ja puolessa viikossa he järjestivät rakentajat, -
hankkivat lisämateriaalia ja ryhtyivät työhön.
Toinen sanoma tulee seitsemännen kuun 21. päivänä, -
vain 27 päivää eli vajaa kuukausi myöhemmin.
Nyt työinto oli lopahtamassa lähinnä vanhusten puheiden takia.
Vanhukset sanoivat: "Ei muistuta yhtään minun päivieni temppeliä."
Kotiin palanneet vanhukset muistivat edellisen temppelin: -
"Sanotteko tuota temppeliksi? Olisittepa nähneet vanhan temppelin."
Tällainen rohkaisu... on tuhoavaa. "Ei ole entisen veroinen."
Sitä katsoo ruusunpunaisten silmälasien läpi.
Vanhat ihmiset eivät aina muista sellaisia asioita oikein.
Puhe oli todella lannistavaa. Se nakersi pohjaa työltä.
Haggain piti tuoda taas rohkaisun sana Herralta: -
"Älkää pitäkö halpana pienten alkujen päivää.
Aloitetaan pienestä. Rakennetaan se valmiiksi.
Jumalaa ei huoleta sen koko. Hän haluaa vain asua kansansa keskellä."
Se oli ihana sanoma. Hän sai heidät taas liikkeelle.
Taas Hän lupasi: "Minä olen teidän kanssanne, sanoo Herra."
Hän sanoi kolmesti: "Ole luja!"
Kerran Hän sanoi: "Älkää peljätkö."
Siitä on laulukin: "Olkaa lujat, sillä minä, Herra, olen kanssanne."
Se on suoraan Haggain toisesta sanomasta.
Valitettavasti emme laulaessamme aina muista, mistä sanat tulevat.
Tarvitsemme asiayhteyttä, jotta ymmärrämme niiden merkityksen.
Samalla kerralla hän profetoi, -
että Jumala ravisuttaa taivaita, maata ja kansoja.
Jumala hallitsee luontoa ja tapahtumia.
Sitten seuraa vaikeasti käännettävä kohta: -
"ja kaikkien pakanakansojen kalleudet tulevat".
Monet pitävät sitä Messias-lupauksena.
Selitän, mitä alkuteksti minusta tarkoittaa.
Heprean sana käännetään usein "kalleudeksi" tai "aarteeksi".
Uskon sen olevan lupaus siitä, -
että tulee lisää kultaa ja hopeaa, -
jotta temppeli saadaan palautettua sen alkuperäiseen tilaan.
Jumala sanoo ravistelevansa kansoja, ja ne lähettävät aarteensa tänne.
Pian tuon profetian jälkeen -
kokonainen aalto hopeaa ja kultaa tuli Babyloniasta eli Persiasta -
avustukseksi temppelin rakentamista varten.
En usko sen viittaavan Messiaaseen.
Sitten Jumala sanoo: "Minä täytän tämän temppelin kunnialla" -
ja "Tämän temppelin myöhempi kunnia on oleva suurempi -
kuin aikaisempi". Lopulta niin kävikin.
Toinen, Jeesuksen aikainen temppeli oli Herodeksen rakentama.
Siitä tuli mahtavin temppeli, jonka maailma oli koskaan nähnyt, -
vaikka sitä ei ikinä saatu valmiiksi.
Jumala sanoi: "Kunniani tekee tästä temppelistä kauniin.
Toisen temppelin kunnia on oleva suurempi kuin ensimmäisen."
Haggai sai heidät jatkamaan työtä lupausten voimalla.
Kaksi kuukautta myöhemmin esiin nousi uusi ongelma.
Elettiin joulukuuta. Ei ollut tullut sadetta.
Haggai oli sanonut: "Aiheutitte nälän- hädän, kuivuuden ja ruokapulan, -
koska lakkasitte rakentamasta temppeliä."
Kansa sanoi: "Olemme rakentaneet temppeliä jo kaksi, kolme kuukautta."
Yleensä sadetta tuli lokakuussa, mutta nyt sitä ei ollut vieläkään tullut.
He sanoivat: "Lupasit, että kaikki palaa kohdilleen, jos jatkamme työtä.
Jumala ei ole lähettänyt sadetta. Taas tulee katovuosi."
Se oli Haggaille teologinen pulma. Hän sanoi kolme kertaa: -
"Ottakaa vaari! Miettikää tarkkaan."
Hän sanoi: "Täytyy olla jokin syy, miksi Jumala ei ole vastannut."
Jumala kertoi hänelle syyn.
Haggai palasi kansan pariin uuden kysymyssarjan kanssa: -
"Jos laittaa likaisen lautaspinon yhteen puhtaan lautaspinon kanssa, -
tekevätkö puhtaat lautaset likaisista puhtaita vai likaavatko likaiset ne?"
Likaako likainen puhtaan vai puhdistaako puhdas likaisen?
Tiedättekö vastauksen?
Hän esitti toisen kysymyksen: -
"Jos Herralle pyhitetty esine laitetaan yhteen pyhittämättömän kanssa, -
pyhittääkö pyhitetty pyhittämättömän?" Ei.
Haggai käski ottaa siitä vaarin. Siitä selviäisi, miksei Herra tuo satoa.
Hän sanoi: "Pyhittämätön kansa rakentaa pyhitettyä temppeliä.
Likaiset ihmiset rakentavat puhdasta temppeliä.
Se tekee uudesta temppelistä likaisen Jumalan silmissä.
Luulette olevanne jumalisia, koska rakennatte temppeliä, -
mutta te ette ole jumalinen kansa.
Saastutatte temppelin, koska ette elä oikein." Sanoma meni perille.
He alkoivat puhdistaa itseään. Haggai ei kerro, mikä heidän syntinsä oli.
Kansa tiesi, mistä oli kyse. Jumala sanoi: -
"En halua likaisten ihmisten rakentavan puhdasta temppeliäni."
He korjasivat asian, ja seuraavana päivänä alkoi sataa.
Haggai oli hyvä profeetta. Hänen kysymyksensä osuivat kohteeseensa.
Hän sai heidät liikkeelle. Sade alkoi, vaikka oli joulukuu.
Herra sanoi: "Tästä päivästä lähtien minä annan siunauksen."
Neljäs sanoma tuli yhdeksännen kuun 24. päivänä.
Tällä kerralla se tuli yksin Serubbaabelille: -
"panen sinut ikäänkuin sinettisormukseksi".
Kuninkaalliset pitävät aina sinettisormusta.
Jumala sanoi, että kuninkaallinen suku asetetaan ennalleen hänessä.
Serubbaabel oli Daavidin sukua, -
mutta Persian kuninkaan alaisuudessa hänestä ei voinut tulla kuningasta.
Niinpä Serubbaabelista tehtiin Juudan käskynhaltija -
Persian kuninkaan Daarejaveksen alaisuudessa.
Neljännessä sanomassa Jumala lupasi Serubbaabelille -
ravistelevansa kansakuntia, kukistavansa niiden valtaistuimet -
ja asettavansa ennalleen Israelin valtaistuimen ja Serubbaabelin suvun.
Olen kohdassa viisi. Anteeksi.
Herra lupasi Serubbaabelille ravistavansa kaukaiset kansat: -
Persian, Egyptin, Syyrian, Kreikan ja Rooman, -
ja asettavansa ennalleen Israelin kuningaskunnan hänen suvustaan.
Hän lupasi panna Serubbaabelin sinettisormuksekseen, -
jolla kuningas sinetöi asiakirjoja. "Sillä sinut minä olen valinnut".
Se ei toteutunut Serubbaabelin aikana, -
mutta eräs erikoinen asia nousee esiin, kun tutkii Jeesuksen sukupuita.
Jeesuksen sukupuita on kaksi. Jotkut pitävät niitä ristiriitaisina.
Matteus antaa Joosefin, Luukas Marian sukupuun.
Molemmat sukupuut voidaan johtaa Daavidiin.
Sukulinjat erosivat Daavidin jälkeen ja tulivat yhteen Serubbaabelissa.
Sitten ne erosivat toisistaan jälleen.
Serubbaabel esiintyy sekä Joosefin sukuluettelossa Matt. 1:ssä -
että Marian sukuluettelossa Luuk. 3:ssa.
Hän on Jeesuksen esi-isä sekä Joosefin että Marian puolelta.
Samoin oli Daavid.
Serubbaabelilla on siis erittäin tärkeä paikka pelastushistoriassamme.
Jumala piti lupauksensa -
asettamalla hänet molemmin puolin Poikansa sukuluetteloon.
Jeesus oli Daavidin laillinen poika isäpuolensa Joosefin kautta.
Fyysisesti hän oli Daavidin poika äitinsä Marian kautta.
Hänellä oli tuplaoikeus. Molemmat linjat kulkivat Serubbaabelin kautta.
Oletteko huomanneet? Lukekaapa sukuluettelot. Se on ihana ajatus.
Yhteenveto Haggain sanomasta kuuluu: "Tärkeimmät asiat ensin."
"Laittakaa Jumala ykkössijalle."
Jeesus nosti sen yhä uudelleen esiin opetuksissaan.
Hän sanoo vuorisaarnassa: "Etsikää ensin Jumalan valtakuntaa -
ja Hänen vanhurskauttansa." Silloin ei tarvitse murehtia ruoasta ja vaatteista.
Usein sanotaan: "Jo hengissä selviytyminen ottaa niin voimille, -
ettei minulla ei ole aikaa uskonnolle."
Taivaan valtakunta on paras hyvinvointivaltio. Jeesus sanoi: -
"Etsikää ensin Jumalan valtakuntaa, niin saatte kaiken muunkin."
Hän ei lupaa ylellisyyttä. Hän lupaa kaiken, mitä tarvitsemme.
Pikkupoika lainasi Psalmia 23: "Herra on paimeneni, muuta en halua."
Se on totta.
Siellä sanotaan: "Herra on minun paimeneni, ei minulta mitään puutu."
Se ei tarkoita, että saamme kaiken haluamamme.
Sen sijaan luvataan, että jos asetamme Jumalan ykkössijalle, -
Hän pitää huolen elämän välttämättömyyksistä.
Usein asetamme elannon ansaitsemisen ykkössijalle, -
ja Jumala saa sen, mitä jää jäljelle.
Se ei toimi niin. Haggain sanoma on selvä: -
"Jos laitat oman huoneesi Jumalan huoneen edelle, homma ei toimi.
Jumalan täytyy olla ykkösenä. Sitten kaikki muukin annetaan meille."
On myös toinen, tärkeämpi näkökulma.
Jumalaa kiinnostaa se, olemmeko puhtaita tekemään työtä Hänelle -
vai saastutammeko puhtaat asiat, joita teemme Hänelle.
Jeesus opetti, että kun tuomme uhria Herralle, -
meidän on ensin sovittava veljemme kanssa -
ja vasta sitten voimme tulla tuomaan uhrin Herralle.
Siitäkin huokuu Haggain sanoma.
Likaiset ihmiset voivat tehdä puhtaista asioista likaisia.
Aseta Jumala etusijalle ja laita asiat kuntoon.
Sitten Jumala voi ottaa vastaan työsi, siunata sinua ja pitää sinusta huolta.
Sanoma on yksinkertainen mutta yhä ajankohtainen.
Ykkössijalla ei ole hengissä säilyminen tai elannon hankkiminen.
Ykkössijalla on elää oikein Jumalalle. Kiitos Haggaille muistutuksesta.
Kiitos Jumalalle, että ihmiset kuuntelivat ja laittoivat asiat kuntoon.
He jatkoivat temppelin rakentamista. Kuukausi ennen kuin Haggai lopetti, -
tarvittiin uutta sanomaa. Sen toi Sakarja.
Tutustumme häneen ensi kerralla.
Tilaa Pawsonin opetussarjoja TV7-kaupasta: -
www.tv7.fi/kauppa tai 0400 721 599
Suomennos: TV7