GAMLA TESTAMENTET ÖPPNAS
HAGGAI
Vi kommer nu till tre små profeter -
de sista som talade på Guds vägnar till Israel: -
Haggai, Sakarja och Malaki.
Efter dem sade Gud ingenting på över 400 år.
Under 400 år måste de säga till sina barn: -
En dag ska Gud tala till oss igen.
Det är en lång tid att inte höra en kär röst.
Vi kommer alltså till Gamla Testamentets sista delar.
Efter Haggai och Sakarja återstår bara en profet.
Efter det sade Gud ingenting förrän Johannes Döparen kom.
Inte undra på att alla gick för att lyssna på Johannes!
Man hade väntat på profetior i 400 år.
Haggai sade några av de sista orden.
Dessa böcker är korta, för profeterna verkade en kort tid.
Haggai var verksam bara tre månader.
Sakarja talade under två år, delvis samtidigt som Haggai.
Sakarja började innan Haggai slutade.
De sade lite, men det var viktigt.
Jesaja och Jeremia talade under 40-50 år.
Dessa talade bara några månader.
Haggai och Sakarja verkade efter fångenskapen.
De deltog i återkomsten. Det är deras bakgrund.
Före fångenskapen varnade pro- feterna för kommande katastrofer.
Efter fångenskapen är läget helt annat.
Profeterna uppmuntrar, tröstar och bidrar till återuppbyggandet.
Haggai och Sakarja är bland de sista profeterna. De är rätt lika.
De talade vid samma tid. Båda angav tiden för sina profetior.
Få av de tidigare profeterna gjorde det.
De angav dag, månad och år.
Haggais fem profetior är noggrant daterade.
Vi ser hur lång tid det gick mellan dem.
Samma gäller Sakarja.
De verkade samtidigt under en månad. Det var 520 f.Kr.
Israel är tillbaka i eget land. Bilden är ändå nerslående.
De talade på samma ställe, i det långsamt återuppbyggda Jerusalem.
Båda talade in i samma situation. Jag ska ge lite historia.
Persiens kung Koresh erövrade Babylonien 538 f.Kr.
Han var en välvillig diktator och human människa.
Han sa att de som förts bort i fångenskap kunde återvända hem -
om de byggde tempel och bad för honom där.
Det var i hans eget intresse -
men gjorde det möjligt för bl.a. judarna att återvända hem.
Bara 50 000 judar återvände.
Resten hade fötts under fången- skapen och slagit rot där.
De var inte slavar i Babylonien. De hade rätt att idka affärer.
Babylonien låg vid huvudfloden och handelsrutterna.
Judarna är bra köpmän. De blev rika.
Jerusalem låg på sidan om. Därför ville de inte återvända dit.
Därför stannade judar i Tyskland och Polen -
till andra världskriget. Det är det som håller dem i Amerika.
Många ryska judar flyttade inte till Israel utan till New York.
Numera flyttar judar från Israel till Amerika.
Hur länge månne Gud låter dem bo kvar där?
I alla fall, då återvände bara 50 000 judar. Resten stannade.
Sedan dess har det bott en stor skara judar i Babylon.
De vise männen som följde stjärnan till Betlehem var ur deras krets.
De som återvände leddes av två män.
Den ena var prinsen Serubbabel.
Namnet betyder "säd från Babylon".
"Babel" är Babylon. "Seru" betyder säd.
Han var född i Babylon. Han hade inte sett Löfteslandet.
Han var den enda överlevande av kungasläkten.
Han åtföljdes av prästen Jesua, ättling till Iddo.
Jesua återupprättade prästerna.
Jesua är samma ord som Jesus, Jeshua och Josua.
Det betyder "Gud frälser".
Jesua återupprättade prästerskapet och templet.
De återvändande hade huvudsakligen andliga intressen.
De lockades inte av ekonomiska orsaker. De skulle inte bli rika.
De hade tunga tider framför sig. Jorden hade inte odlats på 70 år.
I staden stod inte en enda vägg upprätt.
Lokalinvånarna, samariterna, ville inte ha dem där.
De få judar som lyckats stanna i Löfteslandet -
hade gift sig utanför folket.
Lokalinvånarna och judarna ansåg dem vara ett blandfolk.
De hörde inte till någondera folket.
Där började hatet mellan judar och samariter.
Jesus förargade judarna med att tala om den barmhärtige samariten.
Samariterna ville inte att judarna återvände.
Framtiden såg inte lovande ut.
Det första de gjorde var att bygga ett altare.
Det andra de ville göra var att bygga templet runt det.
De ville åter leva som Guds folk.
Två av var femtonde som återvände var präster.
De återvände längs samma rutt som Abraham kommit.
Abrahams hembygd, Ur i Kaldeen, låg invid Babylon.
De återupplevde Abrahams berättelse.
De lämnade sitt hem, sin släkt och sina affärer -
och for till ett land som de aldrig sett.
När Abraham anlände till Löfteslandet -
reste han först sitt tält och byggde ett altare.
Så gjorde han på nya platser: reste ett altare och tackade Gud.
Det var det första de gjorde när de återkom till Jerusalem.
De samlade stenar till ett altare och tackade för Guds beskydd.
Sedan började de bygga templet.
De var inte många och inte förmögna.
Därför beslöt det bygga ett mindre tempel.
De lade en fyrkantig grund runt altaret.
Det krävdes stora uppoffringar av dem. De lämnade släkt och vänner.
De bytte tegelhus mot tält och välmåga mot fattigdom.
De bytte köpmannaskap mot jordbruk och grävande.
Det kostade dem mycket -
men Krönikeböckernas vision var att återupprätta kungariket -
och bo igen som Guds folk i landet som utlovats deras fäder.
De gamla goda tiderna kom ändå inte tillbaka. Drömmen bleknade.
Idealbilderna gav vika när verkligheten kom emot.
Den enorma uppgiften gjorde dem modlösa.
Lokalbefolkningen, samariterna, var starkt emot dem.
Koresh hade stött återkomsten och återuppbyggandet ekonomiskt.
Det stödet tog slut när Darejaves ersatte Koresh.
Darejaves gick med i dyra krig.
Han slopade understödet som utlovats för tempelbygget.
Inkomsterna tog slut och byggandet upphörde efter två år.
På 14 år lade de inte en enda sten på tempelbygget.
Endast grunden var lagd och några låga väggar.
De hade inga pengar. De kämpade för att leva av den magra jorden.
De mäktade inte satsa på tempelbygget.
De kämpade för sin överlevnad.
Det blev ekonomisk nedgång. Det var brist på mat. Allt var dyrt.
Inflationen galopperade. Skörden slog fel efter torka och sjukdomar.
Människor använde sina besparingar på mat och kläder.
Det var ett stort anti-klimax. Allt gick fel.
De hade återvänt hoppfulla för att återuppbygga landet -
men de överlevde knappt.
De frågade sig varför det blivit så.
De sa att de återvänt vid fel tid.
De sa att de borde ha stannat längre i Babylon -
och sparat mer pengar för att återvända rikare och starkare.
Vi är inte på fel plats men vi kom vid fel tid.
Nu måste vi tänja oss för mycket.
Vi borde först ha blivit större och starkare som folk.
Abraham nöjde sig med ett tält, men vi vill bygga.
De åstadkom nästan ingenting på 18 år.
Jag vill ni ska känna deras nedslagenhet.
Då talade Haggai till dem.
Han hade återvänt med dem. Hans far torde ha varit präst.
Hans far nämns inte, så han var knappast betydelsefull.
Haggais bok är inte poesi. Allt är på prosa.
Inga av Guds känslor kommer fram. Som om Gud fått nog -
och inte känner något längre. Det är viktigt. Herrens ord kom -
inte till Haggai, som med övriga profeter, utan genom Haggai.
Det var snarare insikt än uppen- barelse. Han såg vad som var fel.
Han såg varför drömmen slagit fel och alla var nedslagna.
Han säger 26 gånger på 38 verser: "Så säger Herren".
Han förde fram Herrens ord i denna GT:s nästkortaste bok.
Här är Haggais budskap. Jag har också daterat dem.
Det var första dagen i 6:e månaden under Darejaves andra år.
Det var på tjugofjärde dagen.
I sjunde månaden, på 21 dagen. Dessa 24 dagen i nionde månaden.
Han bar fram 26 budskap från Herren på bara fem dagar.
De handlade om vissa ämnen. Haggai ställde frågor.
Haggais bok är full av frågor.
Herren tvingar Sitt folk att tänka.
Det verkliga problemet är att deras tänkande har spårat ur.
Nedslagenhet beror ofta på att tankarna är på fel spår.
Man behöver granska sina tankar. Sedan följer känslorna med.
Guds folk tycker ändå inte om att tänka.
Vanligaste kommentaren jag får är: Du gav oss nåt att tänka på!
Det sägs lätt förebrående: Jag kom inte hit för att tänka...
Ibland behöver predikanter och profeter få folk att tänka -
så att de granskar sina tankar och ställer frågor.
Så tog Haggai tag i situationen. Han sa: Ni tänker fel.
Jag ställde samman Haggais predikningar.
Jag ska lyfta fram några frågor -
som han ställde för att få dem att tänka om.
De trodde nämligen att Gud orsakat katastrofen.
Egentligen var det tvärtom.
De hade själva orsakat den. Gud gav bara Sitt gensvar.
De hade tagit steg in i depression, nedgång och inflation.
Han sa: Ni har brist på mat och pengar.
"Den som får inkomst har hål i börsen."
I tider av inflation och nedgång känns det just så.
"Ni sår mycket men skördar litet."
Ni tror det är fel tid att bygga templet -
och att ni har varken råd eller kraft.
Allt detta har hänt för att ni slutade bygga templet.
Det att ni slutade bygga templet orsakade inflation.
När ni slutade sätta Gud och Hans hus först, började nedförsbacken.
Vem kom först, hönan eller ägget? Vad är orsaken? Vad är följden?
De tänkte precis tvärtom.
Han sa: "Lägg märke till hur det går för er."
Ni slutade först att bygga templet.
Han sa: Se på era hus!
Träpaneler!
Trä var sällsynt då.
Babylonierna hade huggit ner alla träd.
Trä måste importeras från t ex Libanon där cedern växte.
Paneler betydde att man satsat mycket på sitt eget hus.
Han sa: Ni lever i drömhus.
Se på Guds hus med bara halva väggar.
Ni bryr er mer om era egna hus än om Guds hus.
Det är orsaken. Gud välsignar er inte och inflationen äter pengarna.
Ni sätter inte Gud främst.
Jämför ert eget hem med Guds hem.
Då ser ni viktighetsordningen i era liv.
Budskapet bet. Folket svarade positivt.
De sa: Låt oss bygga templet! Haggai var en framgångsrik profet.
Profeterna före fångenskapen misslyckades i regel.
Profeterna efter fångenskapen lyssnade man på. Man hade lärt sig.
De skred till verket. Haggais sista ord första dagen var: -
"Jag är med er, säger Herren."
På tre och en halv vecka arrangerade de byggare, -
skaffade material och började på.
Det andra budskapet kom i sjunde månaden, på 21 dagen -
bara 27 dagar eller en knapp månad senare.
Nu höll ivern på att avta, närmast på grund av gamlingarnas tal.
De gamla sa: Detta är inte alls som templet på vår tid.
De äldre som återvänt kom ihåg det förra templet: -
Kallar ni det där ett tempel? Ni skulle ha sett det gamla!
Den här sortens uppmuntran... är nerrivande: Inte som förr!
Man ser bakåt genom ljusröda glasögon.
Äldre minns inte alltid hur det egentligen var.
Det var mycket nedslående. Det slog ut grunden för arbetet.
Haggai måste tala ut ny uppmuntran från Herren: -
"Förakta inte den ringa begynnelsens dag."
Börja i det lilla. Låt oss bygga färdigt.
Gud bryr sig inte om storleken. Han vill bo bland Sitt folk.
Ett underbart budskap. Han fick igång dem igen.
Åter sa han: "Jag är med er, säger Herren."
Tre gånger sa han: "Var frimodig!"
En gång sa han: "Frukta inte!"
Det finns en sång om det: "Var fri- modig, för jag, Herren är med er."
Det är rakt ur Haggais andra budskap.
Tyvärr tänker vi inte alltid på var orden kommer från.
Vi behöver sammanhanget för att förstå sångernas betydelse.
Vid samma tillfälle profeterade han om framtiden -
att Gud ska skaka himlen, jorden och folken.
Gud råder över naturen och historien.
Sedan följer en svårtydd passage: -
"...och alla folkens skatter skall komma hit."
Många tar det som ett löfte om Messias.
Jag ska förklara vad jag tror grundtexten betyder.
Hebreiskans ord översätts ofta -
som "värdesaker" eller "skatter".
Jag tror det är ett löfte -
att mer silver och guld ska komma -
för att återställa templet i sitt forna skick.
Gud säger Han ska skaka om folken och de ska sända sina skatter hit.
Strax efter den profetian -
kom en hel våg av silver och guld från Babylon, d v s Persien -
som understöd för återuppbyggnaden av templet.
Jag tror inte det pekar på Messias.
Sedan säger Gud: "Jag skall uppfylla detta hus med härlighet."
och "Den kommande härligheten hos detta hus skall bli större -
än den förra." Så blev det också.
Det andra templet byggdes om på Jesu tid av Herodes.
Det blev det mäktigaste templet som världen skådat -
fast det aldrig blev färdigt.
Det Gud sa var: Min härlighet gör templet vackert.
Härligheten hos det andra templet ska vara större än hos det första.
Med dessa löften hjälpte Haggai dem att fortsätta.
Två månader senare kom en ny kris.
Det var december. Ändå regnade det inte.
Haggai hade sagt: Ni orsakade torkan, hungersnöden, matbristen -
för ni slutade att bygga templet.
Folket sa: Vi har byggt templet i två, tre månader.
Vanligen kom regnen i oktober men nu hade de ännu inte börjat.
De sa: Du lovade att allt blir som det ska, om vi fortsätter arbeta.
Gud har inte sänt regn. Det blir ny missväxt.
Det blev ett problem för Haggai. Tre gånger sa han: -
"Lägg noga märke till det som sker."
Han sa: Det måste finnas en orsak till att Gud inte svarat.
Gud berättade orsaken för honom.
Haggai kom till folket med nya frågor: -
Om man lägger smutsiga tallrikar i en hög med rena -
gör då de rena tallrikarna de smutsiga rena -
eller gör de smutsiga tallrikarna de rena smutsiga?
Smutsar de smutsiga de rena eller gör de rena de smutsiga rena?
Vet ni svaret?
Han ställde en fråga till: -
Om en sak som helgats åt Herren sätts ihop med något ohelgat -
helgar den helgade saken den ohelgade? Nej.
Haggai bad dem lära av det varför Gud inte ger skörd.
Han sa: Ett ohelgat folk bygger ett helgat tempel.
Smutsiga människor bygger ett rent tempel.
Det gör det nya templet smutsigt i Guds ögon.
Ni tror ni är gudfruktiga när ni bygger ett tempel -
men ni är inte gudfruktiga.
Ni orenar templet, för ni lever inte rätt.
Budskapet gick hem.
De började rena sig. Haggai berättar inte vad deras synd var.
Folket visste vad det gällde. Gud sa: -
Jag vill inte att smutsiga människor bygger mitt rena tempel.
De rättade till det. Och dagen därpå kom regnet!
Haggai var en god profet. Hans frågor träffade rätt.
Han fick igång dem. Regnet började, fast det var december.
Herren sa: "Från denna dag skall jag välsigna."
Det fjärde budskapet kom den 24 dagen i nionde månaden.
Denna gång var det till Serubbabel: -
"Jag skall göra dig till en signetring, säger Herren."
De kungliga har alltid en signetring.
Det betydde att kungasläkten återupprättas i honom.
Serubbabel var av Davids släkt -
men under Persiens kung kunde han inte bli kung.
Så Serubbabel gjordes till ståthållare i Juda -
under Persiens kung Darejaves.
I det fjärde budskapet -
lovade Gud Serubbabel -
att skaka folken, omstörta kungatroner -
och återupprätta Israels tron och Serubbabels släkt.
Jag avsåg budskap fem. Ursäkta.
Han lovade Serubbabel att Han skulle skaka nationerna: -
Persien, Egypten, Syrien, Grekland och Rom -
och återupprätta Israels rike ur hans släkt.
"På den dagen ska jag göra dig, Serubbabel, till en signetring" -
som kungen signerar dokument med. "Ty dig har jag utvalt."
Det här skedde inte under Serubbabels tid -
men en intressant sak framgår när man studerar Jesu släkttavla.
Jesus har två släkttavlor. Vissa ser dem som motstridiga.
En är Josefs släkttavla i Matteus, den andra är Marias i Lukas.
Båda släkttavlorna kan härledas till David.
Släktlinjerna skildes efter David och kom samman i Serubbabel.
Sedan skildes de åt igen.
Serubbabel finns i både Josefs släkttavla i Matt 1 -
och Marias släkttavla i Luk 3.
Han var en förfader till Jesus på både Josefs och Marias sida.
Det var David också.
Serubbabel har alltså en mycket viktig plats i frälsningshistorien.
Gud höll Sitt löfte -
och satte honom på bägge sidor i sin Sons släkttavla.
Jesus var Davids lagliga son genom sin styvfar Josef.
Fysiskt var han Davids son genom sin mor Maria.
Han hade en dubbel tillhörighet. Båda linjerna gick via Serubbabel.
Har ni sett det? Läs släkttavlorna. Det är en underbar tanke.
Haggais budskap i sammandrag lyder: "Det viktigaste först."
Sätt Gud först.
Jesus lyfte upp det gång på gång i Sin undervisning.
Han sa i bergspredikan: "Sök först Guds rike -
och hans rättfärdighet."
Då behöver man inte oroa sig för mat och kläder.
Ofta säger man: Bara att överleva tar så på krafterna -
att jag inte har tid för religion.
Himmelriket är bästa välfärdsstaten. Jesus sa: -
"Sök först Guds rike, så skall ni få allt det andra också."
Han lovar inte lyx. Han lovar allt vi behöver.
En pojke läste Ps 23: Herren är min herde, det är allt jag vill ha.
Det är sant.
Där står: "Herren är min herde, mig skall intet fattas."
Det betyder inte att vi får allt vi vill ha.
Däremot får vi löftet att om vi sätter Gud på första plats -
ska Han ha omsorg om det som behövs i livet.
Oftast ställer vi vårt uppehälle först -
och Gud får det som blir över.
Det fungerar inte så. Haggais budskap är klart: -
Sätter du eget hus före Guds hus, så fungerar det inte.
Gud måste vara först. Sedan ska ni få allt det andra också.
Det finns en annan viktigare synvinkel.
Gud bryr sig inte om vad vi gör för Honom -
utan om vi är rena att göra det. Eller orenar vi det goda vi gör?
Därför lärde Jesus att när ni kommer med en gåva till Herren -
ska ni först försona er med er broder -
och sedan komma och bära fram gåvan.
Ännu ett eko av Haggais budskap.
Smutsiga människor kan göra rena ting smutsiga.
Sätt Gud först och ställ saker i ordning.
Sedan kan Gud ta emot ditt arbete, välsigna dig och ha omsorg om dig.
Budskapet är enkelt men ännu aktuellt.
Livet gäller inte överlevnad eller uppehälle.
Det handlar om att leva rätt för Gud. Tack Haggai för påminnelsen.
Tack och lov så lyssnade man och ställde sina liv i ordning.
De fortsatte bygga templet. En månad innan Haggai slutade -
behövde de ett nytt budskap. Det bars fram av Sakarja.
Honom ska vi ta en titt på nästa gång.
Översättning: Heaven TV7 Sverige