VANHA TESTAMENTTI AVAUTUU
ESRA JA NEHEMIA, Osa 2
Nehemian kirja on rakenteeltaan hyvin samanlainen kuin Esran kirja.
Niiden kirjoittajien täytyy olla sama. Nehemian kirjassakin on neljä osaa.
Jokainen osa jakautuu kahteen, kolmeen, kolmeen ja kahteen osaan.
Jaottelu vastaa kirjan sisältöä.
Kirja alkaa kolmannesta paluuerästä. Nehemia oli yhä Babyloniassa.
Hän kuuli huonoja uutisia Babyloniasta.
Hän toimi kuningas Artahsastan juomanlaskijana.
Luulen hänen saaneen työpaikkansa Esterin kautta.
Artahsasta oli Esterin poikapuoli.
Ester oli juutalainen tyttö, josta tuli kuningatar.
Työ ei ollut kovin mielekästä.
Hänen piti maistaa, ettei kuninkaan viini ollut myrkytettyä.
Työ oli sitäkin vastuullisempaa. Se teki hänestä kuninkaan uskotun.
Samalla tavalla fysioterapeutti voisi olla kuninkaan uskottu.
Sellaisessa rennossa ilmapiirissä on helppo jutella asioistaan.
Nehemia kuuli, -
että Jerusalemin vastarakennettu muuri oli revitty maahan.
Ympäröivä kansa suuttui kaupungin jälleenrakentamisesta niin, -
että he repivät muuria alas sitä mukaa kuin sitä rakennettiin.
Nehemia näytti niin murheelliselta, että kuningas kysyi, mikä oli vialla.
Sanotaan, että Nehemia rukoili Jumalaa ja vastasi kuninkaalle.
Se oli pikarukous. Silti Nehemiaa sanotaan rukouksen mieheksi.
Hän kysyi Herralta, mitä hänen pitäisi sanoa. Sitten hän vastasi kuninkaalle.
Kuningas vastasi: "Olet ollut ystäväni. Palaa maahasi rakentamaan muureja.
Saat mukaasi kirjeitä, joissa valtuutan sinut saamaan rakennusaineita."
Kertomus alkaa ihanasti.
Ensimmäisen osan toisessa jaksossa kerrotaan, -
että hän teki salaisen tarkastuskierroksen yöllä.
Hän laski porttien määrän ja mittasi rakennettavan muurin pituuden.
Hän laski kustannukset etukäteen.
Hän ei rynnännyt tyhmänrohkeasti. Hän oli uskon mies.
Hän tutustui tehtävään tarkoin ennen työn aloittamista.
Sitten hän aloitti jälleenrakennustyön.
Nykypäivän Jerusalemissa kävijä saattaa käsittää väärin -
kaupungin todellisen sijainnin.
Monet luulevat virheellisesti Vanhankaupungin muureja -
Vanhan testamentin kaupungiksi. Tässä ovat nykyiset muurit.
Ne ovat vain muutaman sadan vuoden ikäiset. Ne rakennutti Suleiman Suuri -
ristiretkien aikoihin.
Ihmiset pitävät sitä Vanhan testamentin kaupunkina.
Vanha kaupunki sijaitsi nykyisen muurin ulkopuolella -
tällä maakaistaleella temppelialueen eteläpuolella.
Tässä on nykyinen temppelialue sekä Omarin ja al-Aqsan moskeijat.
Kukkulan laella sijaitsevan kivitasanteen koko on 5,3 hehtaaria.
Harjanteen keskellä kulkee katu, vanhan Jerusalemin pääkatu.
Tässä on Kidronin laakso, ratkaisun eli tuomion laakso.
Se on täynnä hautoja. Keskellä on pienempi laakso.
Hinnomin eli Gehennan laakso kulkee länteen ja sitten pohjoiseen.
Kolme laaksoa yhdistyvät ja laskevat Kuolleeseenmereen.
Harjanteella kahden laakson välissä -
sijaitsi jebusilaisten vanha Salemin kaupunki.
Heillä oli Melkisedek-niminen kuningaspappi.
Salem merkitsee: "rauhan kaupunki". Shalom, salaam, Salem.
Vanha kaupunki sijaitsi kaistaleella. Temppeli oli sen yläpuolella.
Kansa nousi ylös ylistämään Herraa, ylös pääkatua Daavidin palatsin ohi.
Kansan asunnot olivat alempana.
Ongelmana oli vedensaanti. Täällä ulkopuolella oli lähde.
Vihollinen saattoi helposti katkaista kaupungilta veden saannin.
Hiskia rakennutti tunnelin kukkulan läpi Siiloan lammikolle.
Tunnelin läpi voi yhä kulkea.
Harjanne näkyy selvästi etelästä, kun aurinko on matalalla.
Tässä on kuva kohti temppelialuetta. Tässä on Kidronin laakso.
Tässä ovat Tyropoionin laakso ja Gehenna.
Aurinko korostaa harjannetta. Se on Vanhan testamentin Jerusalem, -
ja temppeli on sen yläpuolella.
Tutkitaan sitten hieman arkeologiaa.
Tässä on kuva, joka on otettu idästä harjanteen yli.
Siinä näkyy vanha Jerusalem.
Kuvassa näkyy muutamia kaivauskohteita -
Vanhan testamentin vanhassa Jerusalemissa.
Tässä on pala Nehemian muuria. Se on toistaiseksi ainoa löydetty osa.
Nämä ovat Nehemian rakentamia kiviä.
En ollut kiinnostunut arkeologiasta, ennen kuin kiinnostuin Raamatusta.
Arkeologia alkaa vaikuttaa kiehtovalta.
Näkee omin silmin, että nämä ovat kiviä, joiden asettelua Nehemia valvoi.
Jokainen asukas rakensi osan muuria oman kotinsa vierestä.
Nehemia järjesti työn hienosti. Hän asetti vartijat.
He tekivät työtä toisella kädellä ja pitivät miekkaa toisessa kädessään.
Muuri tuli hämmästyttävästi valmiiksi vain 52 päivässä, 7,5 viikossa -
eli vajaassa kahdessa kuukaudessa.
Sanotaan, että kansalla oli halu tehdä työtä.
Jokainen perhe rakensi palan muuria kotitalonsa vierestä.
He pystyttivät pihtipielet ja lopulta portit. Muuri tuli valmiiksi.
Toki rakentajat kohtasivat vaikeuksia.
Palataan kirjan päälinjoihin.
Muurin rakentajat kohtasivat monia ongelmia.
Vastustuksesta osa tuli ulkopuolelta.
Työtä yritettiin pysäyttää kaikenlaisin keinoin. Rakentajia pilkattiin.
Samarialaiset sanoivat: "Kettukin saa heidän kivimuurinsa hajoamaan."
Kun he huomasivat, ettei pilkka tehoa, he yrittivät uhkailua.
He yrittivät jopa houkutella Nehemian pois työstään salaliiton avulla.
He sanoivat: "Ollaan ystäviä. Tule mukaamme, niin neuvotellaan."
Nehemia kieltäytyi. "Minulla on muurin rakentaminen kesken."
Juutalaisilla oli myös sisäisiä ongelmia. Se on surullista.
Muurin sisällä rikkaat rikastuivat ja köyhät köyhtyivät -
rahan lainaamisen takia.
Juutalaisilla on rahan lainaksi antamisen lahja.
He ovat rahoittaneet Eurooppaa ja rahoittavat yhä pankkien kautta.
Juutalaissuvut omistivat aikanaan Euroopan suurimmat pankit.
Jotkut rikastuivat koronkiskonnan ja omaisuuden panttauksen ansiosta.
Jotkut jäivät velkaloukkuun. Kuulostaako tutulta?
Se oli huono juttu. Nehemian piti ratkaista ongelma.
Hänen piti tasata asukkaiden varallisuustasoa.
Asukkaista vain pieni osa halusi asua kaupungissa.
Valtaosa asui hajallaan. Siellä oli helpompi paeta vihollista.
Nehemia joutui lähes pakottamaan ihmiset asumaan kaupunkiin.
He rakensivat koteja, ja hän taivutti perheen kerrallaan takaisin.
"Kaupunki on nyt turvallinen."
Hänellä oli luettelo Jerusalemin asukkaiden jälkeläisistä ja suvuista.
Hän taivutti heidät palaamaan. Hän järjesti väestönlaskennan, -
jotta selviäisi, miten paljon heitä oli.
Heitä oli yhteensä 42 360 juutalaista, -
7 337 palvelijaa ja 245 laulajaa.
On mielenkiintoista, että mainitaan laulajat.
He halusivat käynnistää uudelleen jumalanpalvelukset temppelissä.
Silloin Esra luki kansalle lain kirjan puiselta saarnastuolistaan.
Sanotaan, että hän luki sitä ja selitti sen.
Raamatun ääneen lukeminen on itsessään hyvin tarpeellista.
Guildfordissa luimme Raamatun läpi kaksi kertaa kannesta kanteen -
ääneen ilman taukoja.
Sinä taisit olla mukana.
Se kesti sunnuntai-illasta klo 21 torstaiaamuun.
Emme tienneet, mitä tapahtuisi. Joku arveli, -
että neljän päivän aikana sitä kävi kuuntelemassa 2 000 ihmistä -
ja myimme Raamattuja 500 kiloa. Se muutti täysin joidenkin elämän.
Ihmiset sanoivat: "Kuuntelen vielä yhden kirjan."
He eivät olleet kuulleet koko kertomusta, -
vain kymmenen irrallista lausetta kerrallaan.
Kokonaisilmoitus ei avaudu sillä tavalla. Kun kuulee koko kirjan, -
siihen jää koukkuun Jotkut kuuntelivat koko yön.
On hyvä lukea Raamattua ääneen isoina annoksina, ei pikku paloina.
Kutsun niitä herkkupaloiksi. Lopulta totumme niihin.
Sillä tavalla ei saa otetta Jumalan Sanan virrasta.
Pitää avata myös Raamatun merkitys. Sitä yritän opetusvideoillani.
Pyrin saamaan teidät lukemaan ja näkemään lukemanne merkityksen, -
jotta Jumalan tarkoitus ja aivoitukset avautuisivat. Sitä Esrakin teki.
Sitten hän murtui itkemään ja tunnustamaan syntejä.
Esran ja Nehemian välillä on iso ero. Esra piti sitä itkun paikkana.
Nehemia kutsui ihmiset juhlimaan ja nauttimaan.
Ero on näkyvillä meissäkin.
Esra itki syntejä, jotka Jumalan Sana paljasti.
Nehemia sanoi: "Tämä on ihana hetki." Se oli lehtimmajanjuhlan aikaa.
Se oli heidän iloinen sadonkorjuujuhlansa.
Rabbit sanovat, että ellet ole silloin täynnä iloa, teet syntiä.
Se on suuri juhla.
Nehemia sanoi: "Nauttikaa! Syökää elämämme paras ateria!"
Hän rohkaisi nauttimaan hyvää ruokaa ja juhlimaan.
Tarvitsemme sekä itkua että iloa. On aika itkeä ja aika iloita.
On viisautta tietää, milloin on minkäkin aika.
Esra sai heidät uudistamaan liittonsa.
Hän sai heidät lupaamaan, että he antautuvat Israelin Jumalalle.
Kerron liiton uudistamisesta lisää hetken kuluttua.
Nehemiakin joutui uudistamaan.
Sanoin usein, että Esra repi omia hiuksiaan, -
kun taas Nehemia repi muiden hiuksia.
Se on heidän eronsa. Niin he toimivat.
Nehemia oli heistä enemmän ulospäin suuntautunut.
Hän repi kirjaimellisesti syntiä tekeviltä hiukset päästä.
Hänkin purki seka-avioliittoja.
Hän repi hiuksia päästä miehiltä, jotka olivat naineet pakanatyttöjä.
Hän luki kirouksia heidän ylleen. Hän selvitteli myös kavalluksia.
Heillä oli omat juudas-iskariotinsa, jotka kavalsivat toisten rahoja.
Nehemia joutui puuttumaan myös sapatin loukkaamiseen.
Babyloniasta palanneet jatkoivat liike- toimiaan. Markkinat olivat kutistuneet.
He yrittivät kehittää liiketoimiaan pitämällä liikkeitä auki sapattina.
He kävivät kauppaa sapattina.
Nehemia käski sulkea portit sapattina, jotta kaupankäynti voitaisiin estää.
Kauppiaat jäivät majailemaan porttien ulkopuolelle. Nehemia hoiteli heidät.
Nehemia oli uudistaja. Ennen kaikkea papit laiminlöivät temppelipalvelusta.
Nehemia joutui puuttumaan siihenkin.
Esra ja Nehemia olivat asioiden jälleenrakentajia ja kansan uudistajia.
He olivat rohkeita ja jopa heltymättömiä.
Tarkastellaan sitten Nehemiaa ihmisenä.
Ihmisistä suurin osa lämpenee Nehemialle paremmin kuin Esralle.
Nehemia tuntuu kahdesta miehestä jotenkin mukavammalta.
Hän oli onnellinen, ja hän rohkaisi muitakin olemaan onnellisia.
Häneltä tulee tuttu lausahdus: "Ilo Herrassa on teidän väkevyytenne."
En usko, että Esra olisi sanonut niin. Hän keskittyi itkemään ihmisten takia.
Nehemia sanoi: "Ilo Herrassa on teidän väkevyytenne."
He ovat täydellinen parivaljakko. Apu ja lohtu, ilo ja suru.
Tarvitsemme molempia. Tarvitsemme tasapainoa.
Tietyt asiat Nehemiassa tekevät minuun syvän vaikutuksen.
Tuntuu kuin tuntisimme hänet. Hän on Esraa avoimempi tunteistaan.
Hän puhuu itsestään enemmän kuin Esra.
Se kertoo hänestä neljä asiaa. Ensinnäkin hän oli rukouksen mies.
Jos Esra oli Raamattu-mies, Nehemia oli rukousmies.
He muodostavat hyvän parivaljakon.
Nehemia rukoili ennen toimeen ryhtymistä.
Hänellä oli pitkiä ja lyhyitä rukouksia.
Rukouksessa ratkaisee syvyys, ei pituus.
Hänellä oli julkisia ja yksityisiä rukouksia, -
rukouksia ennen tapahtumaa ja tapahtuman jälkeen.
Hän jutteli Herralle kaikesta.
Toiseksi hän oli käytännönläheinen. Pidän siitä.
Hän oli järjestelmällinen.
Jotkut kulkevat niin pää pilvissä, ettei heistä ole hyötyä täällä.
Tämä rukouksen mies ei kaihtanut upottaa käsiään muurauslaastiin.
Hänellä oli organisointikykyä. Hän arvioi portteja ja muureja.
Hän ei kulkenut pilvissä. Hän oli käytännönläheinen.
Eikö käytännön ja rukouksen yhdistelmä olekin hieno?
Kolmanneksi hän oli emotionaalinen. Hän tunsi syvästi.
Hän oli ajoittain hyvin murheellinen. Pääosin hän oli onnellinen mies.
Hän rohkaisi muita nauttimaan Herrasta, iloitsemaan -
ja tuntemaan ilon voiman.
Toisinaan hän oli vihainen. Hän pystyi repimään ihmisiltä hiukset päästä.
Pidän hänestä. Hän näytti tunteensa.
Ennen kaikkea hän oli hyvin sosiaalinen.
Esrasta ei olisi ollut samaan. Nehemia tuli toimeen ihmisten kanssa.
Hän oli taitava ihmisjohtaja. Hän sai toiset paiskimaan töitä.
Esra oli pääosin itsekseen. Nehemia osasi asettua toisen rinnalle.
Hän kääri hihansa siinä missä muutkin.
Nehemian lähettyvillä he paiskivat töitä. "Hänen kanssaan onnistumme."
Hän kohotti työmoraalia, kun he väsyivät. "Hoidetaan homma!"
Sellainen mies on karismaattinen.
Kun hän puhuu työstä, hän sanoo "me", ei ikinä "minä".
Hänellä oli omat yksityiset hetkensä. "Minä tarkastelin muureja."
Hän antoi työstä kunnian jokaiselle. "Me rakensimme muurit."
"Me jatkoimme työtä päättäväisesti. Saimme työn valmiiksi 52 päivässä."
Se on karismaattista. Hän ei sanonut: "Tämä kaikki oli minun ansiotani."
Hän oli tasapainoinen: rukouksen mies ja käytännöllinen, -
iloinen ja surullinen, luja ja lempeä, herkkä Jumalan ja ihmisten suuntaan.
Hän oli hyvin tasapainoinen.
Raamatun henkilöiden pitäisi innoittaa meitä ottamaan heistä se, -
mikä on hyvää, ja välttämään heidän virheitään.
Miksi sitten tutkia näin kaukaista historiaa?
Mitä tekemistä sillä on kanssamme?
Se tapahtui tuhansien kilometrien päässä meistä 2 500 vuotta sitten.
Teen yhteenvedon.
Tutkimme kiinnostavia tapahtumia ja innoittavia henkilöhahmoja.
Todellisuudessa luemme kertomusta Jumalasta ja Hänen kansastaan.
Jumala sitoutui liiton kautta yhteen kansaan.
Nyt Hän sitoo itsensä meihin uuden liiton kautta.
Nehemia puhuu "minun Jumalastani". "Minun Jumalani tekee tämän."
"Minun Jumalani saattaa työn päätökseen."
Se on kuva Jumalasta, joka pitää lupauksensa.
Hän lupasi kansalleen kaksi asiaa: -
siunata heidän kuuliaisuutensa ja kirota heidän tottelemattomuutensa.
Jumala, joka pitää yhden lupauksen, pitää myös toisen.
Hän piti lupauksensa lähettämällä heidät pakkosiirtolaisuuteen.
3. Moos. 26:44:ssa Hän lupasi karkottaa heidät Luvatusta maasta, -
jos he käyttäytyisivät väärällä tavalla. Hän piti lupauksensa.
Aikakirjojen lopussa selitetään, miksi pakkosiirtolaisuus kesti 70 vuotta.
Jumalan lain mukaan maakin tarvitsee sapatinleponsa.
Jumala määräsi, että sato piti jättää nostamatta joka seitsemäs vuosi.
Maa piti jättää kesannolle, niin että se sai levätä.
Seuraavana vuonna se palvelisi paremmin.
He olivat laiminlyöneet lakia 500 vuoden ajan.
Montako lomavuotta maalta oli jäänyt väliin 500 vuoden aikana? 70.
Aikakirjojen lopussa Jumala sanoo: -
"Ellette anna maalle lepoa, minä annan.
Maalta on jäänyt pitämättä 70 lepovuotta. Ulos 70 vuodeksi!"
Siksi pakkosiirtolaisuus kesti tasan 70 vuotta.
Maan piti saada levätä. Jumala pitää sanansa.
Hän on luvannut palkita vanhurskaat ja rangaista pahoja.
Hän tekee molemmat. Se kuuluu liittoon, johon Hän on sitoutunut.
Se pätee yhtä hyvin Hänen kansaansa kuin kaikkiin muihinkin.
Paavali kirjoittaa kristityille: -
"Kaikkien meidän pitää ilmestymän Kristuksen tuomioistuimen eteen, -
että kukin saisi sen mukaan, kuin hän ruumiissa ollessaan on tehnyt".
Jumala pitää lupauksensa. Jumala toimii salaisesti molemmissa kirjoissa.
Niissä ei ole profeetallisia sanoja eikä ihmeitä.
Silti niissä näkee Jumalan hiljaisen, ihmeellisen toiminnan.
Hän toimii kansan ulkopuolisten, kuten Kooreksen ja Artahsastan, kautta.
Jumala voi toimia myös ihmisissä, jotka eivät tunne Häntä.
Se on ihmeellistä.
Jos sinua haastattelee joku, joka ei ole kristitty, -
voit rukoilla etukäteen, että Jumala valmistaa hänen sydämensä.
Se on Jumalan hiljainen tapa toimia. Hän valmistelee jonkun etukäteen.
Minulla on siitä monia esimerkkejä. "Luulin, että siitä tulee taistelu."
Toinen onkin valmis sille, mitä halusit sanoa. Niin Jumala toimii.
Ei aina tarvitse halkoa meriä.
Hän toimi herättämällä Esran, Nehemian, Serubbaabelin ja Jeesuan.
Jumala toimii nostamalla esiin oikeita ihmisiä ja johtajia oikeaan aikaan.
Se on yhtä ihmeellistä kuin ihmeet.
Siinä Jumala toimii saavuttaakseen päämääränsä.
Tämä on kertomuksen opetus.
Maahan palanneet lankesivat takaisin synteihinsä.
Yksi synti, johon he eivät enää ikinä langenneet, oli epäjumalanpalvelus.
Se on kauhistuttanut juutalaisia niin, -
etteivät he enää sen jälkeen ole langenneet siihen.
He lankesivat muihin synteihin. Se on tragedia.
Winston Churchill kirjoitti Toisen maailmansodan historian.
Se on kuusiosainen teos. Kuudennen osan nimi on mielenkiintoinen.
Se käsittelee toisen maailmansodan loppua.
Sen nimi on Triumph and Tragedy (Voitto ja tragedia).
Alaotsikko kuuluu: "Miten suuret demokratiat voittivat -
ja saattoivat siis jatkaa hullutusta, -
joka lähes maksoi niille niiden hengen."
Se oli suuren sodanaikaisen johtajan loppupäätelmä II maailmansodasta.
"Miten suuret demokratiat voittivat ja saattoivat siis jatkaa hullutusta, -
joka lähes maksoi niille niiden hengen."
Tällainen on ihmisluonto.
He hylkäsivät epäjumalanpalveluksen, mutta he palasivat muihin synteihin.
Sen seurauksena Jumala lakkasi puhumasta heille 400 vuodeksi.
Neljään vuosisataan Jumala ei tehnyt ihmettä eikä antanut profetiaa.
Hän odotti ajan täyttymistä. Sitten Hän lähetti heille Poikansa, Jeesuksen.
Esra ja Nehemia sekä profeetat Haggai ja Sakarja -
keskittyivät jälleenrakennukseen.
Heidän jälkeensä tulee Malakia, viimeinen profeetta.
Malakian viimeinen sana Israelille 400 vuodeksi oli sana "kirous".
Se on englanninkielisen Vanhan testamentin viimeinen sana.
Malakia itse odotti Elian kaltaisen profeetan paluuta.
Hänet lähetettäisiin ilmoittamaan Jumalan lopullinen sanansaattaja.
Mehän tiedämme, miten kaikki toteutui.
Katsotaanpa vielä Vanhan testamentin taulukkoa.
Tutkimme Esraa ja Nehemiaa, VT:n viimeisiä historiakirjoja.
Malakia oli viimeinen profeetta neljäänsataan vuoteen.
Usein luullaan, että Matteus jatkoi suoraan siitä, mihin Malakia lopetti, -
mutta Jumalan kansa joutui odottamaan neljän vuosisadan ajan.
Sitten Johannes Kastaja ilmestyi pukeutuneena kuin Elia ja profetoi.
Ei ihme, että koko maa lähti katsomaan häntä.
Hän sanoi: "Menkääs kylpemään Jordaniin. Ette ole riittävän puhtaita."
Hän maksoi siitä hengellään -
nuhdeltuaan edomilaista Eesaun jälkeläistä Herodesta siitä, -
että tällä oli väärä aviosuhde Jumalan edessä.
Olemme päässeet Vanhan testamentin loppupuolelle.
Jäljellä ovat enää viimeiset jaksot.
Daniel lausui hämmästyttävän profetian.
Hän oli pakkosiirtolaisuudessa. Hänellä on uskomattomia profetioita.
Jos näit opetukseni Danielista, tiedät, miten uskomattomia ne olivat.
Hänen ennustuksistaan yksi liittyy tiiviisti Esraan ja Nehemiaan.
Luen sen: "Ja tiedä ja käsitä: siitä ajasta, jolloin tuli se sana, -
että Jerusalem on jälleen rakennettava, -
voideltuun, ruhtinaaseen, asti, on kuluva seitsemän vuosiviikkoa; -
ja kuusikymmentäkaksi vuosiviikkoa"...
"Ja kuudenkymmenen kahden vuosiviikon mentyä tuhotaan voideltu".
Hän sanoi näin pakkosiirtolaisuuden aikana.
Jos ynnätään 7 ja 62 vuosiviikkoa, summaksi saadaan 490 vuotta.
Silloin vuosi oli 360 päivää, ei 365 päivää.
..."ajasta, jolloin tuli se sana, että Jerusalem on jälleen rakennettava, -
voideltuun, ruhtinaaseen, asti" 490 vuotta.
Kun se lasketaan yhteen...
Se voi olla Kooreksen tai Artahsastan käsky palata. Kumpi vain käy.
Jos laskee ensimmäisen käskyn mukaan, päästään vuoteen 26 jKr.
Jos laskee jälkimmäisen mukaan, päästään vuoteen 30 jKr.
Ajanlaskun ja vuoden pituuden muutokset vaikeuttavat laskemista.
Hämmästyttävästi 490 vuotta molempien käskyjen jälkeen -
päädytään Jeesuksen elämään.
Miten ihmeessä Daniel tiesi sen? Daniel ei tiennyt. Jumala tiesi.
Messiaan tulon aika oli määritetty jo pakkosiirtolaisuuden ajasta asti.
Jumalan suunnitelma oli päätetty.
Voideltu tulee 490 vuotta ensimmäisen käskyn jälkeen, -
ja Hänet tuhottaisiin.
Jeesus tuli, ja Hänet ristiinnaulittiin ja herätettiin kuolleista.
Pakkosiirtolaisuudesta on suora profetian linja Jeesuksen tuloon.
Uskon Jumalan näyttäneen sen Danielille, jotta tietäisimme, -
että vaikka pakkosiirtolaisuudesta tulleet Israelin lapset -
palasivat syntiin, kaikkea ei ollut menetetty. Jumala jo tiesi, -
miten Hän korjaisi tilanteen.
Hän lähetti Vapahtajan pelastamaan heidät synneistään.
Siksi Jeesus tuhottiin 490 vuoden jälkeen. Aamen.
Tilaa Pawsonin opetussarjoja TV7-kaupasta: -
www.tv7.fi/kauppa tai 0400 721 599
Suomennos: TV7