GAMLA TESTAMENTET ÖPPNAS
ESRA OCH NEHEMJA Del 2
Vi ska se på Nehemjas bok som i mycket liknar Esras bok.
De torde ha skrivits av samma person. Nehemja har också fyra sektioner -
indelade i två, tre, tre och två teman.
Indelningen motsvarar innehållet.
Boken börjar med den tredje åter- komsten. I Babylon får Nehemja -
dåliga nyheter från Jerusalem.
Han var då munskänk hos kung Artasastas.
Jag tror han fick jobbet genom Ester.
Artasastas var Esters styvson.
Ester var en judisk flicka som blev drottning.
Arbetet var inte så trevligt -
att avsmaka kungens vin och se om det var förgiftat.
Arbetet var desto mer ansvarsfullt. Han blev kungens förtrogna.
Precis som en fysioterapeut skulle ha kungens förtroende -
och kunna dela saker i en avspänd atmosfär.
Nehemja fick höra -
att Jerusalems nybyggda mur var nerriven.
Lokalbefolkningen var så arg på att staden blev återuppbyggd -
att de rev ner muren vartefter den byggdes upp.
Nehemja såg så olycklig ut att kungen frågade hur det var fatt.
Det står att Nehemja bad till Gud och svarade kungen.
Det var en snabb bön. Ändå är Nehemja en bönens man.
Han frågade Herren vad han skulle säga. Sedan svarade han kungen.
Kungen svarade: Du är min vän. Res hem och bygg upp murarna.
Jag ska sända med dig fullmakter så att du får byggmaterial.
En fin början på berättelsen.
Andra delen i första sektionen handlar om -
att han gör en hemlig granskning på natten.
Han räknade portarna och mätte muren som skulle byggas.
Han beräknade kostnaderna på förhand.
Han rusar inte in obetänkt. Han är en trons man.
Han ser uppgiften tydligt innan han börjar.
Sedan inleder han återuppbyggandet.
Besöker man Jerusalem idag kan man missuppfatta -
var staden verkligen ligger.
Många tror felaktigt att dagens murar runt Gamla Stan -
visar staden i Gamla Testamentet. Här är de nuvarande murarna.
Dagens murar är bara några hundra år, byggda av Suleiman den Store -
under tiden för korstågen.
Människor tror detta är staden i Gamla Testamentet.
Den gamla staden låg utanför den nuvarande muren -
på landtungan söder om tempelområdet.
Här är dagens tempelområde med Omar- och al-Aqsa-moskeerna.
Det stenbelagda området uppe på kullen är 5,3 hektar.
Mitt på åsen går en gata, Jerusalems gamla huvudgata.
Här är Kidrons dal, avgörandets eller domens dal.
Den är full med gravar. I mitten är en mindre dal.
Hinnoms eller Gehennas dal går västerut och sedan norrut.
Tre dalar förenas och leder ut till Döda Havet.
På åsen mellan de två första dalarna -
låg jebusiternas gamla stad Salem.
De hade en kungapräst vid namn Melkisedek.
Salem betyder "fridens stad". Shalom, salaam, Salem.
Gamla stan låg på den här landtungan. Templet låg ovanför.
Man gick upp för att tillbe Herren, längs huvudgatan vid Davids palats.
Folkets bostäder låg längre ner.
Problemet var vattentillgången. Källan låg utanför.
Fiender kunde lätt skära av vattentillgången.
Hiskia byggde en tunnel genom kullen till dammen Siloam.
Man kan ännu gå genom tunneln.
Åsen syns tydligt från söder när solen ligger lågt.
Här är en bild mot tempelområdet. Här är Kidrons dal.
Här är Tyropeons dal och Gehenna (Hinnoms dal).
Solen gör åsen tydlig. Det är Jerusalem i Gamla Testamentet -
med templet ovanför.
Sedan lite arkeologi.
Här är en bild tagen österifrån över åsen.
Här ser man det gamla Jerusalem.
På bilden ser man några utgrävningar -
av Jerusalem i Gamla Testamentet.
Här är en bit av Nehemjas mur. Den enda delen man hittills funnit.
De här är stenar Nehemja byggt med.
Arkeologi blev intressant först när jag blev intresserad av Bibeln.
Arkeologi blir ett fascinerande ämne.
Man ser med egna ögon de stenar Nehemja övervakade.
Var och en byggde en bit av muren vid sitt hem.
Nehemja hade organiserat det väl. Han satte ut vakter.
De arbetade med ena handen och höll svärdet i den andra.
Otroligt nog blev muren färdig på bara 52 dagar eller 7,5 veckor -
på under två månader.
Det sägs att människorna ville arbeta.
Varje familj byggde en bit av muren utanför sitt hus.
De reste dörrposter och till sist portarna. Muren blev färdig.
Byggarna stötte på många problem.
Nu tillbaka till bokens struktur.
De stötte på många problem.
En del av motståndet kom utifrån.
Man försökte stoppa arbetet på många sätt. Först genom hån.
Samariterna sa: En räv kan skuffa omkull deras stenmur.
När de såg att hånet inte gjorde verkan, försökte de med hot.
De försökte lura Nehemja bort från arbetet genom en sammansvärjning.
De sa: Vi vill förhandla med er. Låt oss vara vänner.
Nehemja tackade nej: Jag håller på med ett murbygge.
Judarna hade också interna problem. Det är sorgligt.
Inom murarna blev de rika rikare och de fattiga fattigare -
på grund av upplåning.
Judarna har gåvan att låna ut pengar.
De har finansierat en stor del av Europa, och gör det än, via banker.
Berings kom andra efter Rotschilds.
Vissa blev rika genom ocker och pantsättning av egendom.
Andra blev skuldsatta. Låter det bekant?
Det var inte bra bland Guds folk. Nehemja måste gripa in.
Han måste jämna ut förmögenhetsnivåerna.
Väldigt få ville ännu bo i staden.
De flesta bodde utspridda. Då var det lättare att fly fiender.
Han måste nästan tvinga människor att bo i staden.
De byggde bostäder och han övertygade familj efter familj.
Staden är nu säker. Kom och bo i den.
Han hade listor på ättlingar till Jerusalems släkter.
Dem övertygade han att återvända. Han ordnade en folkräkning -
för att veta var de var.
Totalt var de 42 360 judar -
7337 tjänare och 245 sångare.
Det är intressant att sångarna nämns.
De ville starta upp tillbedjan i templet på nytt.
Då läste Esra lagboken för folket från en predikstol av trä.
Det står att han läste den och förklarade den.
Det är mycket nödvändigt att läsa Bibeln högt.
I Guildford läste vi genom Bibeln två gånger -
från pärm till pärm, högt, utan pauser.
Du läste visst en del av det.
Det tog från söndagskväll kl. 21 till torsdagsmorgon.
Vi visste inte vad som skulle hända. Någon räknade -
att under fyra dagar kom 2000 människor och lyssnade -
och vi sålde ett halvt ton Biblar. Det ändrade någras liv totalt.
Människor sa: Jag ska lyssna på bara en bok till.
De hade aldrig hört hela berättelsen -
bara tio lösryckta meningar i gången.
Så får man aldrig en helhetsupp- fattning. När man hör en hel bok -
ville man höra mer. Några lyssnade hela natten.
Det är bra att läsa Bibeln högt i långa stycken, inte bara munsbitar.
Det jag kallar godbitar. Till slut blir vi vana med dem.
På det sättet får man inte flödet av Guds Ord.
Man behöver också ge betydelsen. Som jag vill göra via dessa videon.
Jag vill få er att läsa böckerna men också ge er betydelsen -
för att Guds avsikter och planer ska bli uppenbara. Så gjorde Esra.
Sedan bröt han samman och grät och bekände synder.
Det är stor skillnad på Esra och Nehemja. Esra grät.
Nehemja inbjöd människorna att hålla fest och njuta.
Den skillnaden finns hos oss också.
Esra grät över synder som Guds Ord avslöjade.
Nehemja sa: Detta är en härlig stund. Det var på lövhyddohögtiden.
Det var deras glada skördefest.
Rabbinerna säger att om man inte då är full av glädje, syndar man.
Det är en stor glädjefest.
Nehemja sa: Njut! Ät ert livs bästa måltid!
Han uppmuntrade dem att äta sin bästa mat och fira.
Vi behöver både gråt och glädje. Gråta har sin tid, skratta har sin.
Vi är visa om vi vet den rätta tiden.
Esra fick dem att förnya förbundet.
Han fick dem att på nytt överlåta sig åt Israels Gud.
Jag återkommer till det om en stund.
Nehemja behövde också göra reformer.
Jag säger ofta att Esra slet sitt eget hår -
medan Nehemja slet andra i håret.
Det är skillnaden mellan dem. Så arbetade de.
Nehemja var kanske mer extrovert av dem.
Han rev bokstavligen håret av syndande israeliter.
Han måste också ta itu med blandäktenskap.
Han ryckte hår av männen som gift sig med hedniska flickor.
Han läste förbannelser över dem. Han redde också ut försnillningar.
Jag är rädd de hade sina Judas Iskariot som tog andras pengar.
Nehemja måste ta itu med ohelgandet av sabbaten.
De som återvänt fortsatte med sina affärer, men marknaden var mindre.
De försökte utveckla affärerna genom att hålla öppet på sabbaten.
De sålde och köpte på sabbaten.
Nehemja befallde portarna stängda på sabbaten för att stoppa det.
Köpmännen slog då läger utanför portarna. Då tog han tag i det.
Nehemja var en förnyare.
Framför allt försummade präster sin tempeltjänst.
Nehemja måste ta tag i det också.
Esra och Nehemja byggde inte bara saker. De förnyade också folket.
Det gjorde det modigt, till och med skoningslöst.
Låt oss se på Nehemja som människa.
De flesta sympatiserar med Nehemja, mer än med Esra.
På något sätt känns Nehemja trevligare.
Han var glad och uppmuntrade andra att vara glada.
Han uttalade de kända orden: "Glädje i Herren är er starkhet".
Jag tror inte Esra hade sagt så. Han grät för människornas skull.
Nehemja sa: "Glädje i Herren är er starkhet."
De var ett perfekt arbetspar. Hjälp och tröst, glädje och sorg.
Vi behöver båda. Vi behöver balans.
Vissa saker hos Nehemja gör ett djupt intryck på mig.
Det känns som vi kände honom. Han är mer öppen om sina känslor.
Han talar mer om sig själv än Esra.
Det berättar fyra saker om honom. Först, han var en bönens man.
Om Esra var bibelmannen är Nehemja bönemannen.
De utgör ett bra arbetspar.
Nehemja bad innan gjorde någonting alls.
Vi har långa och korta böner av honom.
Längden på bönen avgör inte, utan djupet i den.
Vi har offentliga och privata böner av honom -
och böner före en händelse och efter den.
Han talade med Herren om allt.
För det andra, han var praktisk. Jag gillar det.
Han var väl organiserad.
En del har huvudet så i himlen, att de inte är till nytta på jorden.
Denna bönens man var inte rädd att få murbruk på händerna.
Han kunde organisera. Han kollade portar och murar.
Han var inte bland molnen. Han var praktisk.
Är det inte fint med kombinationen praktisk och bedjande?
För det tredje, han var en man med känslor. Han kände djupt.
Ibland var han i djup sorg. Men oftast var han en glad man.
Han uppmuntrade andra att glädja sig i Herren -
och känna kraften i glädje.
Han kunde också vara arg. Han kunde rycka håret av folk.
Jag gillar honom. Han visade sina känslor.
Framför allt är han social.
Jag tror inte Esra klarat det. Nehemja kunde ta folk.
Han var en skicklig personalchef. Han fick andra att verkligen jobba.
Esra var mer för sig själv. Nehemja kunde ställa sig vid andras sida.
Han kavlade upp ärmarna med andra.
När Nehemja var i närheten jobbade de. Med honom lyckas vi!
Han lyfte arbetsmoralen, när de tröttnade. Vi klarar det!
En sådan man drar andra till sig.
När han talar om arbetet, säger han inte "jag", utan alltid "vi".
Han hade sina privata stunder: "Jag undersökte muren."
Han gav äran för arbetet till alla: Vi byggde murarna.
Vi fick jobbet gjort. Vi fick det färdigt på 52 dagar.
Härligt med en sådan man. Han sa inte: Det här fixade jag.
Han är balanserad: en bedjare som är praktisk -
glad och sorgsen, hård och mild, känslig mot Gud och människor.
Han har en fin balans.
Vi ska låta oss inspireras av bibliska karaktärer, att ta efter -
det goda i dem och undvika deras misstag.
Varför ska vi studera historia från så långt tillbaka?
Vad har det med oss att göra?
Det hände tusentals kilometer bort för 2500 år sedan.
Låt mig summera.
Vi läser om intressanta händelser och inspirerande personer -
men egentligen läser vi om Gud och Hans folk.
En Gud som slöt ett förbund med ett folk.
Nu binder Han sig vid oss med ett nytt förbund.
Nehemja talar om "min Gud". Min Gud gör det här.
Min Gud ska slutföra Sitt verk.
Det är en bild på Gud som håller Sina löften.
Han lovade Sitt folk två saker: -
att välsigna deras lydnad och förbanna deras olydnad.
Gud som håller det ena löftet håller också det andra.
Han höll sitt löfte genom att sända dem i fångenskap.
I 3 Mos 26:44 lovade Han att driva ut dem ur Löfteslandet -
om de uppförde sig illa. Han höll Sitt löfte.
I slutet av Krönikeböckerna för- klaras varför de var borta 70 år.
Enligt Guds lag behöver också marken sabbatsvila.
Gud bestämde att skörden skulle lämnas obärgad det sjunde året.
Marken skulle lämnas i träda så att den fick vila.
Sedan kunde den betjäna bättre.
De hade underlåtit det under 500 år.
Hur många viloår hade landet gått miste om? 70.
I slutet av Krönikeböckerna säger Gud: -
Om ni inte ger landet sin sabbat, ska Jag göra det.
Landet har gått miste om 70 viloår. Ut i 70 år!
Därför räckte fångenskapen jämnt 70 år.
Landet behövde sin vila. Gud håller Sitt Ord.
Han har lovat belöna de rättfärdiga och straffa de onda.
Han gör bådadera. Det hör till förbundet Han bundit sig till.
Det gäller Hans folk och alla andra.
Paulus skriver till de kristna: -
"Vi måste alla träda fram inför Kristi domstol -
för att var och en skall få igen vad han har gjort."
Gud håller Sitt löfte. Han verkar i hemlighet i båda böckerna.
Det finns inga profetiska ord eller under i dem.
Ändå ser man Gud verka på ett stilla, förunderligt sätt.
Han verkar först i ledarna utanför, som hos Koresh och Artasastas.
Gud kan verka också i människor som inte känner Honom.
Det är förunderligt.
Om du blir intervjuad av någon som inte är kristen -
kan du be på förhand att Gud förbereder hans hjärta.
Gud verkar i det tysta. Han förbereder någon på förhand.
Jag har haft många exempel på det. När jag väntade mig en strid -
men den andra är redo för det du vill säga. Så verkar Gud.
Alltid behöver man inte dela Röda havet.
Han reste upp Esra, Nehemja, Serubbabel och Josua.
Gud verkar genom att resa upp rätta människor vid rätt tid.
Det är lika underbart som undren.
Det är så Gud verkar för att fullfölja Sina syften.
Men tyvärr! Detta är lärdomen här.
De som återvände föll tillbaka i sina synder.
En synd de inte föll tillbaka i var avgudadyrkan.
Det förskräckte judar så -
att de inte fallit för det intill denna dag.
Andra synder föll de tillbaka in i. Det är en tragedi.
Winston Churchill skrev historien om Andra världskriget.
Det är ett verk i sex volymer. Den sjätte är intressant.
Den handlar om slutet på Andra världskriget.
Rubriken är Triumph and Tragedy (Triumf och tragedi).
Underrubriken lyder: Hur de stora demokratierna vann -
och sålunda kunde fortsätta med den dårskap -
som nästan kostade deras liv.
Så löd den stora krigstida ledarens slutsats av Andra världskriget.
Hur de stora demokratierna vann och kunde fortsätta med sin dårskap -
som nästan kostade dem deras liv.
Sådan är människans natur.
De övergav avgudadyrkan, men föll tillbaka i andra synder.
Följden blev att Gud slutade tala till dem under 400 år.
Gud gjorde inga under och gav ingen profetia på 400 år.
Han väntade tills tiden var inne. Sedan sände Han sin Son, Jesus.
Esra och Nehemja och profeterna Haggai och Sakarja -
fokuserade på återuppbyggnaden.
Efter dem kom Malaki, den siste profeten.
Hans sista ord till Israel på 400 år var "förbannelse".
Det är det sista ordet i det engelska Gamla Testamentet.
Malaki själv såg fram emot återkomsten av en profet som Elia.
Han skulle sändas för att peka på Guds slutliga budbärare.
Vi vet hur allt uppfylldes.
Vi ska ännu se på tabellen över Gamla Testamentet.
Vi studerar Esra och Nehemja, GT:s sista historieböcker.
Malaki är den siste profeten på 400 år.
Ofta tror man att Matteus följde genast efter Malaki -
men Guds folk måste vänta i fyra århundraden.
Sedan kom Johannes Döparen klädd som Elia och profeterade.
Inget under att hela landet kom för att se honom.
Han sa: Gå och bada i Jordan. Ni är inte rena för Guds rike.
Han betalade för det med sitt liv -
sedan han förmanat edomiten Esaus ättling Herodes -
för att han var felaktigt gift inför Gud.
Vi börjar vara vid slutet av Gamla Testamentet.
Ännu återstår de sista avsnitten.
Daniel gav en förunderlig profetia.
Han levde i fångenskapen. Vissa av hans profetior är otroliga.
Om du såg min video om Daniel, vet du hur förunderliga de var.
En av dem hör ihop med Esra och Nehemja.
Jag läser: "Vet och förstå: Från den tid då ordet gick ut -
att Jerusalem skulle återställas och byggas upp -
till dess den Smorde Fursten kommer, skall det gå sju veckor -
och sextiotvå veckor."
"Efter de 62 veckorna skall den Smorde förgöras, helt utblottad."
Det sa han under fångenskapen.
Om vi adderar 7 och 62 årsveckor, blir det 490 år.
Ett år var då 360 dagar, inte 365.
"Från den tid då ordet gick ut att Jerusalem skulle återställas -
till dess den Smorde Fursten kommer" 490 år.
När man räknar ihop det... Det kan vara -
antingen Koresh eller Artasastas befallning. Båda går.
Räknar man enligt första befall- ningen kommer man till 26 e.Kr.
Den senare befallningen ger året 30 e.Kr.
Tideräkningen och ändringar i årets längd försvårar beräkningen.
Förunderligt nog leder 490 år efter båda befallningarna -
till Jesu liv.
Hur kunde Daniel veta det? Han visste inte. Gud visste.
Tiden för Messias ankomst var bestämd under fångenskapen.
Guds plan var bestämd.
490 år efter första befallningen skulle den Smorde komma -
och förgöras.
Jesus kom, och Han korsfästes och uppväcktes från de döda.
Från fångenskapen till Jesu ankomst går det en rät, profetisk linje.
Jag tror Gud visade det för Daniel, så vi skulle veta -
att fast Israels barn som återvänt från fångenskapen -
föll tillbaka i synd, var allt inte förlorat. Gud visste redan -
hur han skulle ställa det till rätta.
Han sände Frälsaren att rädda dem från sina synder.
Därför förgjordes Jesus efter 490 år. Amen.
Översättning: Heaven TV7 Sverige