VANHA TESTAMENTTI AVAUTUU
ESRA JA NEHEMIA, Osa 1
Jumalan kansan, Israelin, historiasta voi nähdä, -
miten Jumala kovensi rangaistuksia heidän synneistään.
Jokainen rangaistus vaikuttaa hieman edellistä kovemmalta.
Hän aloitti lähettämällä ympäröivistä kansoista hyökkääjiä, -
kuten filistealaisia, ryöstämään heitä.
Ensimmäinen rangaistus oli omaisuuden menettäminen.
Koska he eivät ottaneet onkeensa, rangaistus koveni.
Tuli kuivuutta ja nälänhätää.
Kun he eivät vieläkään kuunnelleet, tuli sairauksia ja terveyden menetystä.
Äärimmäinen rangaistus oli Luvatun maan menetys -
ja siirtäminen pois toiseen maahan. Heidät oli tuotu pois Egyptistä.
Jumala lupasi siirtää heidät pois, jos he jatkaisivat vääryyden tiellä, -
kuten he tekivät. Tapahtui kaksi karkotusta.
Kun pahin rangaistus tuli, takana oli jo sisällissota.
Pohjoisen kymmenen sukukuntaa olivat asettaneet oman kuninkaan.
Jerusalem ja Daavidin kuninkaallinen linja jäivät etelän kahdelle heimolle.
Etelän kahta sukukuntaa kutsuttiin Juudaksi niistä suuremman mukaan.
Toinen, Benjamin, oli piskuinen. Juuda-sanasta tulee 'juutalainen'.
Ensimmäinen karkotus tapahtui vuonna 721 eKr., -
jolloin 10 heimoa vietiin Assyriaan.
Sitten Assyria heikkeni, ja Babylonia valloitti sen.
Toinen karkotus koski Juudan kahta etelän sukukuntaa Jerusalemista.
Karkotuksen vuonna 586 eKr. toimeenpani Babylonia.
Se on suuri karkotus, josta puhutaan Vanhassa testamentissa.
Babylonialaiset eivät toimineetkaan Habakukin oletuksen mukaan.
He eivät pyyhkäisseet kaikkea pois. He olivat oletettua lempeämpiä.
He veivät kansan pois kolmessa ryhmässä kolmena eri aikana.
Ensimmäisenä vietiin kuninkaallinen hovi, kaikki kansan hallitsijat.
Sen ajateltiin pitävän Juudea aisoissa ja Babylonian hallinnassa.
He kuorivat yhteiskunnan kerman.
Tuohon kermaan kuului Daniel, joka vietiin pois teini-ikäisenä -
kuninkaallisen hovin mukana Babyloniaan.
Hänestä kasvoi merkittävä henkilö pakkosiirtolaisuudessa.
Se ei toiminut. Jäljelle jääneet yrittivät vapautua Babyloniasta.
Babylonia tuli uudelleen vuonna 597 ja vei käsityöläiset ja kauppiaat.
He yrittivät köyhdyttää kansan ja pitää heidät hallinnassaan.
Käsityöläisten joukossa oli pappi Hesekiel.
Hänkin on pakkosiirtolaisuusajan merkkihenkilöitä. Sekään ei toiminut.
Jäljelle jääneet kapinoivat Babyloniaa vastaan.
Lopulta Babylonia vei kansasta loputkin vuonna 586.
Se tuhosi temppelin ja kaiken muun. Jerusalem oli raunioina ja autioitunut.
Juudea oli tyhjä. Benjaminin ja Juudan heimot vietiin Babyloniaan.
Ensin pohjoisen kymmenen sukukuntaa vietiin Assyriaan.
Toiseksi etelän kaksi sukukuntaa vietiin Babyloniaan.
Assyria ja Babylonia sijaitsevat samalla seudulla Mesopotamiassa.
Kansa vietiin pois kolmessa erässä.
Se tapahtui Babylonian hallitsijan Nebukadnessarin aikana.
He elivät pakkosiirtolaisina 70 vuotta. Kohta kerron, miksi.
Ajan piti olla täsmälleen 70 vuotta. Daniel luki sen Jeremian kirjasta.
Kun 70 vuotta oli tulossa täyteen, hän innostui siitä.
Hän alkoi rukoilla: "Herra, on aika tuoda meidät takaisin."
Oli kolme paluuta.
Se hämmentää ihmisiä, mutta oli kolme karkotusta ja kolme paluuta.
Ensimmäinen joukko palasi vuonna 537.
Daavidin kuninkaalliseen sukuun kuuluneen Serubbaabelin myötä -
kuninkaallinen suku palasi Jerusalemiin.
Matteus mainitsee hänet Jeesuksen sukupuussa.
Prinssi johti ensimmäistä erää, -
johon kuului noin 50 000 henkeä Juudan ja Benjaminin heimoista.
Noin 90 vuotta myöhemmin saapui toinen erä.
Siihen kuului vain 1 800 ihmistä.
He palasivat vuonna 458 pappi Esran johdolla.
Hän toi takaisin leeviläiset, koska heitä ei vielä ollut tullut takaisin.
Heitä tarvittiin palauttamaan jumalanpalveluskäytäntö.
Esra kokosi niin monta leeviläistä kuin saattoi, mutta moni ei halunnut tulla.
Hän palasi ja sai mukaansa vielä 38. Hän toi leeviläiset takaisin.
Hän tahtoi palauttaa ennalleen uskonnollisen elämän.
Serubbaabel palautti ennalleen yhteiskunnallisen elämän.
Esra tahtoi palauttaa ennalleen uskonnollisen elämän.
Niinpä hän toi leeviläiset.
Nehemia saapui 14 vuotta myöhemmin, vuonna 444 eKr.
Hänen mukanaan tuli vain muutamia käsityöläisiä.
Hän tahtoi jälleenrakentaa fyysisen puolen, Jerusalemin muurit.
Yhteiskunnallinen, uskonnollinen ja fyysinen elämä jälleenrakennettiin.
Kansa tarvitsi turvakseen linnoitettua kaupunkia.
Jerusalemin muurit olivat jälleen- rakentamatta ennen Nehemian tuloa.
Tämä oli toinen eksodus. Kansa palasi pienissä osissa.
Toinen eksodus oli aivan erilainen kuin eksodus Mooseksen aikana.
On merkillepantavaa, että vain pieni joukko palasi.
Palannut joukko on hyvin pieni kansan kokonaiskokoon nähden.
Olot Babyloniassa olivat paljon paremmat kuin esi-isillä Egyptissä.
He eivät olleet orjia. He olivat mukana liike-elämässä.
Juutalaisen ei ole helppo jättää liiketointaan.
Eräs juutalainen liikemies New Yorkissa osti pikku puodin -
kahden valtavan tavaratalon välistä.
Pitkän pohdinnan jälkeen hän antoi puodilleen nimeksi "Sisäänkäynti".
Juutalaiset ovat aina olleet erinomaisia liikemiehiä.
Heidän on ollut pakko elää älynsä varassa, ja he ovat erittäin teräviä.
Babyloniassa heistä tuli hyviä liikemiehiä.
Kun tuli aika palata kotiin 70 vuoden jälkeen, ei ollut helppo lähteä -
ja palata köyhiin oloihin, joissa liike-elämä oli olematonta.
Monet jäivätkin Babyloniaan.
Betlehemiin tähteä seuranneet tietäjät olivat heidän jälkeläisiään.
He odottivat tähteä, joka olisi merkki.
Bileam oli profetoinut, että tähti nousee Jaakobista.
Tietäjät eivät olleet pakanoita, vaan Babyloniaan jääneitä juutalaisia.
He olivat hasideja, Israelin viisaita miehiä.
Kertomus on mainio. Se avautuu sitä mukaa kuin ymmärrys siitä lisääntyy.
Tutkimme Esran ja Nehemian kirjoja.
Ne ovat saaneet nimensä toisen ja kolmannen paluun mukaan.
Ne kattavat kaikki kolme paluuta.
Serubbaabel esiintyy niissä, Esra molemmissa ja Nehemia toisessa.
Ensimmäiseksi pistää silmään se, että ne ovat niin samankaltaiset.
Kun tarkastelee niiden rakennetta, -
huomaa, että ne noudattavat täsmälleen samanlaista kaavaa.
Se jo itsessään kertoo jotain.
Niiden on pakko olla saman kirjoittajan käsialaa.
Lisäksi kirjoitustapa on samanlainen kuin Aikakirjoissa.
Heprealaisissa Kirjoituksissa Esra ja Nehemia oli niputettu yhteen.
Myöhemmin niitä kutsuttiin 1. ja 2. Esraksi.
Ne liitettiin yhteen myös Aikakirjojen kanssa.
Todennäköisesti Esra kirjoitti ne kaikki.
Hän piti tarkkaa kirjaa asioista.
Hän näyttäisi kirjoittaneen Esran ja Nehemian kirjat sekä Aikakirjat.
Ne eroavat Kuningasten kirjoista.
Esran ja Nehemian kirjoissa on kummassakin neljä osaa.
Toinen ja neljäs jakso ovat identtiset: jälleenrakennus ja uudistus.
Valtion jälleenrakennus ja kansan uudistus.
Kolme paluuta sijoittuvat väleihin.
Esran kirjassa on ensimmäinen eli Serubbaabelin paluu -
ja temppelin jälleenrakennus.
Sitten seurasi toinen paluu Esran johdolla ja kansan uudistus.
Kun kansa tuli takaisin maahansa, he palasivat jälleen syntiin.
Eikö olekin traagista?
He olivat menettäneet maansa. He olivat olleet poissa 70 vuoden ajan.
Kuitenkin he palattuaan löivät laimin Jumalan käskyt.
Kuinka pian ihmiset unohtavatkaan!
Tässä on ensimmäinen paluu Serubbaabelin johdolla.
Temppelin jälleenrakennus. Haggai ja Sakarja vauhdittivat sitä.
Sitä seurasi toinen paluu ja kansan uudistus.
Sitten kolmas paluu ja muurien jälleenrakennus.
Liiton uudistaminen ja jälleen kansan uudistus.
Kansa näyttää joka kerta unohtaneen syntinsä, joka maksoi heidän maansa.
Lisäksi on toinen merkittävä seikka.
Mahdatteko nähdä täällä merkinnät "ab", "abc", "abc" ja "ab"?
Kummankin kirjan ensimmäinen osa on kaksiosainen.
Toinen ja kolmas ovat kolmiosaisia. Neljäs on kaksiosainen.
Samoin Nehemian kirjassa ensimmäinen osa on kaksiosainen, -
toinen ja kolmas osa ovat kolmiosaisia ja neljäs on kaksiosainen.
Rakenne on sommiteltu huolellisesti, kauniisti ja tasapainoisesti.
Niillä täytyy olla sama kirjoittaja. Uskon sen olleen Esra.
On vielä eräs tärkeä vastaavuus. Molempien kirjojen 9. luku -
on hämmästyttävä kansan syntien tunnustusrukous.
Jos olette olleet mukana kansallisessa rukousliikkeessä, -
joka on toiminut viime vuodet, tiedätte, että 9:nnet luvut ovat sille tärkeitä.
Molempien kirjojen 9. luvussa -
on kansan syntien julkinen tunnustaminen Jumalan edessä.
Neh. 9 ja Esra 9 ovat hyvinkin lukemisen arvoiset.
Se kirjojen samankaltaisuudesta. Tutkitaan Esran kirjaa.
Näette neljä osaa ja niiden jakautuminen osiin.
Voisi luulla, että olen keksinyt ne, mutta lukekaa kirjat.
Tämä on tarkka aiheanalyysi suoraan kirjan aiheista.
Rakenne on ainutlaatuinen.
Se on kauniisti ja taidokkaasti laadittu ja koottu.
Molemmat kirjat on kirjoitettu kahdella eri kielellä.
Ne on kirjoitettu hepreaksi ja arameaksi.
Aramea oli kuin esperanto, yhteinen kieli, jota kaikki osasivat.
Kreikka oli yhteinen kieli, jota kaikki osasivat Uuden testamentin aikana.
Vanhan testamentin aikana aramea oli yhteinen seemiläinen kieli, -
jota saattoi käyttää missä tahansa hedelmällisen puolikuun alueella.
He olivat oppineet aramean kielen pakkosiirtolaisuudessa Babyloniassa.
Se oli välttämätöntä liiketointen takia.
Monet pakkosiirtolaisuuden ajan historiankirjat on laadittu arameaksi.
Esran ja Nehemian kirjojen suku- luetteloista jotkin ovat yhä arameaksi.
Ne on siis käännetty kielellemme kahdesta eri alkukielestä.
Vanhassa testamentissa vain Danielin kirja on laadittu kahdella kielellä.
Syy oli sama: sekin kirjoitettiin pakkosiirtolaisuuden aikana.
Nämä kirjoitettiin heti sen jälkeen. He palasivat siis kaksikielisinä.
He puhuivat arameaa, liike-elämän kieltä, ja omaa kieltään, hepreaa.
Kirjan sisältö on hyvin suoraviivainen.
En puutu jokaiseen kohtaan.
Alussa mainitaan Koores, Persian hallitsija.
Meedialaiset ja persialaiset olivat valloittaneet Babylonian.
Koores istui hallitsijana hedelmällisen puolikuun itälaidalla.
Hän oli suurvaltajohtaja. Hän oli erittäin hyväntahtoinen mies.
Hän harjoitti hyvyyden politiikkaa.
On mielenkiintoista, että kauan aikaa sitten Jesajan aikoihin -
Jesaja tiesi Kooreksen (Kyyros) nimen.
Hän sanoi: "Jumala lähettää voidellun palvelijansa Kooreksen -
tuomaan teidät takaisin pakkosiirtolaisuudesta."
Monet tutkijat eivät voi uskoa, että Jesaja tiesi hänen nimensä.
He väittävät, että se on kirjoitettu myöhemmin. Jumala tiesi nimen.
Jumala käytti Kooresta.
Koores oli suopea kansoille, jotka oli siirretty omista maistaan: -
"Annan teidän palata maahanne. Jälleenrakentakaa uskontonne -
ja rukoilkaa Jumalaanne puolestani."
Arkeologiset löydöt kertovat hänen sanoneen saman -
kaikille Babyloniaan vangeiksi joutuneille kansoille.
Hän sai heidät rukoilemaan omia jumaliaan puolestaan.
Hänen pelinsä oli turvattu, kuka sitten olikin oikea jumala.
Hän sanoi Israelillekin: "Menkää takaisin, rakentakaa temppelinne -
ja rukoilkaa Jumalaanne puolestani." Hän sanoi saman kaikille kansoille.
Siinä näkee Jumalan käden. 70 vuotta olivat tulleet täyteen.
Jumala herätti hyväntahtoisen hallitsijan, -
joka halusi heidän palaavan kotiin, rakentamaan temppelin -
ja sitten rukoilemaan siellä hänen puolestaan.
Hän sai kaikki kansat rukoilemaan kaikkia jumaliaan puolestaan.
Serubbaabel, Joojakimin pojanpoika ja Daavidin kuninkaallista sukua, -
valittiin johtamaan kansa takaisin.
Koores rohkaisi juutalaisia valitsemaan itselleen kuninkaan.
He eivät enää valinneet itselleen kuningasta.
Serubbaabelia ja kansaa kehotettiin menemään ylös Jerusalemiin.
He olivat alatasangolla. Jerusalem oli vuorella.
Hepreaksi "mennä ylös" on "alija".
Juutalaiset, jotka muuttavat muista maista Israeliin, tekevät yhä alijan.
Elämäni aikana on ollut monta alijaa. Se alkoi vuonna 1875, -
kun ensimmäiset juutalaiset palasivat Euroopasta Lähi-itään.
Sen jälkeen on ollut monta alijaa, nousemista ylös Jerusalemiin.
Hepreankieliset Kirjoitukset päättyvät Aikakirjaan.
Se loppuu sanoihin "Menkäämme ylös!" Alija! Palatkaamme!
Serubbaabel palasi takaisin, ja he ryhtyivät jälleenrakentamaan.
Hän otti mukaansa ylipappi Jeesuan eli Jeshuan eli Jeesuksen.
Joosua, Jeesus ja Jeesua on sama sana. Hän otti ylipapin mukaansa.
Palattuaan he pystyttivät alttarin ja toimittivat uhrin.
Pakkosiirtolaisuuden aikana he eivät olleet voineet toimittaa uhreja, -
koska heillä ei ollut temppeliä eikä alttaria.
Ensimmäiseksi he pystyttivät alttarin ja toimittivat uhrin.
Sen Aabrahamkin teki aina ensiksi, kun hän pystytti telttansa -
1. Moos. kirjassa. Tultuaan arkista Nooa pystytti ensimmäiseksi alttarin.
Palattuaan he pystyttivät alttarin. Nyt he kohtasivat ongelmia.
Kooreksen tilalle nousi Artahsasta. Hän sai kirjeen samarialaisilta.
Samarialaiset olivat puoliksi juutalaisia ja puoliksi pakanoita.
Muutama juutalainen oli onnistunut välttämään karkotuksen.
He olivat asuneet Juudean vuorilla -
ja solmineet avioliittoja muiden kansojen edustajien kanssa.
Samarialaiset oli puoliverisiä, puoliksi juutalaisia, puoliksi pakanoita.
Siksi puhtaasti juutalaiset eivät pitäneet heistä, -
mutta myös siksi, että he olivat välttyneet karkotukselta.
Siitä asti he olivat riidoissa.
Kun Jeesus kertoi juutalaisille laupiaasta samarialaisesta, -
Hän kajosi syvään jakautumiseen, joka oli ollut paluun ajalta asti.
Samarialaiset eivät halunneet juutalaisten palaavan Babyloniasta.
He olivat nyt maan hallitsijoita. He kirjoittivat Artahsastalle kirjeen -
ja onnistuivat pysäyttämään jälleenrakentamisen.
Artahsasta olikin Esterin poikapuoli.
Hän oli suopea juutalaista kansaa kohtaan.
Myöhemmin toinen kirje lähetettiin Babyloniasta.
Uusi hallitsija Daarejaves rohkaisi heitä jatkamaan jälleenrakennusta.
Jälleenrakentaminen oli siis katkonaista ja hidasta.
Samarialaisten painostus pysäytti rakentamisen aika ajoin.
Välillä he vain väsyivät ja keskittyivät kotinsa rakentamiseen.
Profeetta Haggai kysyi: "Onko teidän aika asua paneloiduissa taloissa -
kun Herran huone on yhä rakentamatta?"
Haggai potki heitä liikkeelle. Oli vaikea pitää yllä työmoraalia.
He olivat pieni joukko karussa maassa rakentamassa, silloin kun kykenivät.
Älkää kehittäkö romanttisia kuvia jälleenrakentamisesta.
Työ eteni erittäin katkonaisesti.
Daarejaveksen aikana Daniel heitettiin leijonien luolaan.
Jumala teki Persian hallitsijoista yhden toisensa perään myötämielisiä -
juutalaisten jälleenrakennustyötä kohtaan -
samarialaisten vastustuksen vastapainoksi.
Välissä kului 50 vuotta. Sitten Esra palasi.
Esra sai 80 vuotta Serubbaabelin jälkeen luvan palata.
Hän sai hallitsijalta tehtäväksi palauttaa maahan lain ja järjestyksen.
Artahsasta lähetti toisen kirjeen ja rohkaisi leeviläisiä lähtemään.
Esra löysi vielä 38 halukasta.
Sitten seuraa uudistus. Se on surullista luettavaa.
Ensinnäkin Esra rukoili yksityisesti.
Hän esirukoili kansan puolesta: "Jumala, ole armollinen!
Katso, mitä he tekevät. He palaavat suoraan vanhoille teilleen."
Se johti julkiseen tunnustukseen.
Hän vaati syntisiä tunnustamaan syntinsä julkisesti.
Hän teki mustan listan. Hän oli perusteellinen.
Hän laati listan niistä, jotka luisuivat takaisin käskyjen rikkomiseen.
Yleisimpiä rikkomuksia oli seka-avioliittojen solmiminen.
He ottivat puolisoita muista kansoista. Se oli kiellettyä Israelille.
Se on kielletty myös kristityiltä Uudessa testamentissa. Joku sanoi: -
"Jos nait paholaisen lapsen, joudut ongelmiin appesi kanssa."
Ne ovat syvälliset sanat. Kuinka monet ovatkaan toivoneet, -
että kun he menevät naimisiin uskosta osattoman kanssa, tämä tulee uskoon.
Yleensä niin tekee kristitty tyttö. Se johtaa vuosien sydänsuruun.
Älkää antautuko kantamaan vierasta iestä yhdessä uskottomien kanssa.
Ehkä heiltä puuttui vaimoja. Esra vaati purkamaan sekaliitot.
Hän sanoi: "Elleivät he ole Jumalan puolella, peli on selvä."
Uudessa testamentissa ei kehoteta siihen, mutta Esra otti sen vakavasti.
Mooseksen lain mukaan niin piti tehdä. Vaimot ja lapset pantiin pois, -
jotta Jumalan kansa voisi olla Jumalan kansa.
Esra jopa tutki joidenkin Babyloniasta tulleiden sukupuut.
Hän ajoi pois ne, jotka eivät olleet juutalaisia, vaikka uskottelivat niin.
Se on Esran kirjan sisältö pääpiireittäin.
Esra on ihmisenä todella kiehtova henkilöhahmo.
Hänen nimensä merkitsee: "apu". "Nehemia" merkitsee "lohtu".
Pieni paluumuuttajien joukko totisesti tarvitsi apua ja lohtua.
He saivat sitä. "Ezra" on heprean kielen apua tarkoittava sana.
Siitä tulee tiettyjä nimiä, kuten Elieser, josta tulee Lasarus.
Apu.
Esra oli alenevassa polvessa Aaronin ja tämän pojan, Elieserin, jälkeläinen.
Hänen esi-isiään olivat myös Piinehas ja pappi Saadok.
Hänen taustansa oli papillinen. Hän toi mukanaan Kirjoitukset: -
Mooseksen lain, pentateukin, Raamatun ensimmäiset viisi kirjaa.
Hän oli Raamattu-mies. Kerrotaan, että hän teki Raamatulla kolme asiaa.
Huomatkaa niiden järjestys.
Hän tutki sitä, hän eli sitä ja hän opetti sitä.
Siinäpä haaste! Hän tutki sitä, hän eli sitä ja hän opetti sitä.
Ensimmäinen ja kolmas ovat suhteellisen helppoja.
Hän tajusi, että on tärkeää antaa sekä elämän että huulten puhua.
Hän tutki sitä, hän eli sitä ja hän opetti sitä. Kaunista!
Tässä sinulle saarnanaihe, Kim.
Hän oli vanhusrkas mies, jolla oli luja luottamus Jumalaan -
ja joka oli moraalisesti puhdas. Hän kykeni itkemään toisten syntien takia.
On helppo itkeä omia syntejään. Jumalinen mies itkee toisten syntejä.
Hän opetuksensa painopiste oli kuuliaisuus Jumalan Sanaa kohtaan.
Ei riitä, että on kiinnostunut siitä. Sille täytyy olla kuuliainen.
Hän toisti yhä uudelleen: "Totelkaa sitä! Tehkää sen mukaan!"
Jumalan Sanasta ei ole hyötyä, ellei tee sen mukaan.
Perimätiedon mukaan hän johti 120 juutalaisen neuvostoa, -
joka kokosi Vanhan testamentin kirjat. Juutalaiset uskovat niin.
Varmasti hän laski perustuksen seuraaville 400 vuodelle, -
jolloin ei olisi profeettoja.
Heillä ei olisi muuta kuin Sana, jonka Jumala puhui menneisyydessä.
Jumala voi puhua menneisyydessä antamansa Sanan kautta -
tai profetioiden välityksellä. Jos ei ole profetiaa, on vain Kirjoitukset.
Esra laski perustuksen raamattupohjaiselle synagogalle.
Aina päiviimme saakka synagogan jumalanpalvelusmalli -
on noudattanut Esran antamia ohjeita.
Synagogan jumalanpalveluksen järjestys on päinvastainen -
verrattuna kristilliseen jumalanpalvelukseen.
Näin ei ollut alkuseurakunnassa. Se seurasi synagogan järjestystä.
Kun olin pastorina Guildfordissa, -
noudatimme synagogan jumalan- palvelusjärjestystä joka sunnuntai.
Se on paljon parempi kuin myöhempi kristillinen järjestys.
Järjestys oli ensin Sana, sitten ylistys.
Ensin kuunnellaan Jumalaa ja vasta sitten puhutaan Hänelle.
Ylistys on vastaus siihen, mitä Hän sanoo.
Sillä tavalla ylistyksestä tulee merkityksellistä ja monipuolista.
Joskus haluaa tanssia ja laulaa. Joskus on vakava ja katuvainen,
On kurjaa, kun ylistyksenjohtaja yrittää pumpata ihmisiä ylistämään.
Ei voi ylistää, ennen kuin mieli on täynnä Jumalaa.
Kun tulemme jumalanpalvelukseen, mielemme ei ole täynnä Jumalaa.
Yleensä menee 20 minuuttia päästä vauhtiin.
Sanan jälkeen ihmiset ovat täynnä Jumalaa.
He ovat valmiit ylistämään, mutta mepä kuulutamme loppuvirren.
Synagogassa vietetään tunti lukien ja selittäen Jumalan Sanaa.
Sitten siihen vastataan ylistämällä. Se oli alkuseurakunnan järjestys.
Järjestyksen loi Esra. Hän asetti Sanan ja sen selittämisen etusijalle.
Hän asetti puisen saarnatuolin torille. Hän luki ja selitti Kirjoituksia heille.
Ylistys nousi vastauksena siihen.
On paljon helpompi vastata Jumalalle, kun on ensin kuunnellut Häntä.
Kirjojani lukevat tietävät kantani.
Haluan takaisin järjestyksen, joka oli Jeesuksella ja alkuseurakunnalla -
ja jonka he saivat synagogasta ja Esralta. Aloittakaa Sanasta!
Guildfordissa vietimme tunnin Sanan ääressä -
ja sitten puoli tuntia ylistyksessä.
Se on ajansäästöä. Kun on täynnä Sanaa, haluaa vastata Hänelle.
Ei tarvitse pumpata. "No niin. Ilma on nätti. Nyt ylistetään Herraa!"
Siitä tulee ihmisponnistusta.
Sitä on täynnä Jumalaa, ajattelee Häntä ja unohtaa muut asiat.
Silloin on valmis ylistämään.
Se mainoksista.
Seuraavaan 400 vuoteen ei tullut profeettoja vaan kirjanoppineita.
Kirjanoppineet tutkivat ja selittivät Jumalan Sanaa.
Kun profeetallinen ilmoitus puuttui, -
kirjanoppineet jakautuivat konservatiiveihin ja liberaaleihin.
Oli konservatiivisia ja liberaaleja raamatuntutkijoita.
Konservatiivit uskoivat ylösnousemuk- seen ja kuolemanjälkeiseen elämään.
Heitä kutsuttiin fariseuksiksi. Liberaalit eivät uskoneet -
ylösnousemukseen ja kuolemanjälkeiseen elämään.
He olivat surullisia saddukeuksia.
Se on muistisääntöni. Fariseukset vartoivat tulevaa.
Pohdittiin kysymyksiä Raamatun tulkinnasta.
Se oli raamatuntutkijoiden ja teologien kulta-aikaa.
Kun Jeesus tuli, tavalliset ihmiset kuuntelivat Häntä mielellään, -
koska Hän opetti niin kuin se, jolla on valta, eikä niin kuin kirjanoppineet.
Kirjaviisauden erottaa. Senkin huomaa, kun joku tietää, mistä puhuu.
Pidin 20 saarnan opetussarjan Pyhästä Hengestä, -
ennen kuin olin saanut Pyhän Hengen kasteen.
Mitä lähemmäs tulin Apostolien tekoja, sitä syvemmissä ongelmissa olin.
Jumala armossaan kastoi minut Pyhällä Hengellä.
Seuraavana sunnuntainaamuna saarnasin samoista muistiinpanoista.
Eräs mies kysyi minulta jälkeenpäin: "Mitä on tapahtunut? Olet erilainen.
Tällä viikolla tiedät, mistä puhut."
Hän oli puuseppä. Nyt hän toimii pastorina Bristolissa.
Hiljattain hän piti televisiossa sunnuntaiaamun jumalanpalveluksen.
Voihan kaiken saada kirjoistakin. Sitä he tekivät neljäsataa vuotta.
He kiistelivät konservatiivisen ja liberaalin näkökulman välillä.
Sitten tuli Jeesus, ja tavallinen kansa kuunteli Häntä mielellään.
"Sinä tiedät, mistä puhut. Puhut niin kuin se, jolla on valta."
Esra laski perustuksen Raamatun tutkimiselle synagogassa -
ja antoi sille etusijan aamujumalanpalveluksessa.
Se piti heidät koossa 400 vuotta, jolloin he eivät kuulleet Jumalalta.
Heillä oli Raamattu. He tutkivat ja lukivat sitä ahkerasti.
He eivät nähneet sitä, mitä olisi pitänyt nähdä.
Jeesus sanoi: "Tutkikaa Kirjoituksia. Ne puhuvat kaikki minusta."
Hän puhui Vanhasta testamentista. Siihen tarvitaan Pyhä Henki.
Seuraavaksi puhumme Nehemiasta.
Tilaa Pawsonin opetussarjoja TV7-kaupasta: -
www.tv7.fi/kauppa tai 0400 721 599
Suomennos: TV7