VANA TESTAMENT AVANEB
HESEKIEL, osa 3 David Pawson
Jätkame Hesekieliga.
Eelnevalt vaatasime ptk 4-24,
mis räägivad Jeruusalemma lõplikust hävitamisest.
Kuigi rahvas ei uskunud seda.
Ja ometi kuulutas Hesekiel jätkuvalt, et nii juhtub:
"Ja siis te tunnete, et Mina olen Issand!"
Edasi vaatame prohveteeringut, mille ta sai vanuses 36-37.
Esimese ja teise sõnumi vahel on paari aasta pikkune paus.
Kui Jeruusalemm langes, hõiskasid raaberrahvad rõõmust.
Kas teate väljendi "hip, hip, hurraa" algupära?
Lühendi "hip" moodustavad esitähed sõnadest "Jeruusalemm on langenud".
Seega algselt tähisati nii antisemitistlikku rõõmuhüüet:
"Jeruusalemm on langenud! Hip, hip, hurraa!"
Algtähenduse tõttu on väljend minu jaoks rikutud, ma ei kasuta seda.
Aga nõnda ümberkaudsed rahvad hüüdsid: "Hip, hip hurraa!"
"Jeruusalemm on langenud! Oleme juudi rahvast priid!"
Ja ühtlasi kasutati babüloonlaste sissetungi enda huvides ära.
Edomlased ja ammonlased käitusid kurjasti järelejäänud rahvaga.
See seletab mõnede vangipõlve- laulude kibedat alatooni.
Näiteks Laul 137: "Pajude otsa riputasime oma kandled!"
"Kuidas võiksime laulda Siioni laule võõral maal?"
"Babülonis tahetakse kuulda meie muusikat,
aga kuidas võiksime laulda, kui oleme Jeruusalemmast eemal?"
"Jäägu mu keel suulae külge ja lõtvugu mu parem käsi,
kui peaksin laulma Siioni laule võõrsil!"
Lõpuks veel kibestunud hüüd:
"Õnnis on, kes sinu väikelapsed vastu kive heidab!"
Sest nende laste päid oli purustatud vastu Jeruusalemma müüri...
See on karje südamepõhjast:
"Kohelgu keegi teid samamoodi, nagu kohtlesite meid!"
Hesekieli sõnumi teine osa räägibki sellest, kuidas Jumal maksab kätte
naaberrahvastele langenud Jeruusalemma rüüstamise eest.
Mõned prohveteeringud on uskumatult detailsed.
Näiteks see, kuidas Hesekiel näeb ette Tüürose langemist.
Tüüros oli sadamalinn Vahemere idarannikul.
Selle lähedal, pool km rannikust oli saar. Tüüros ise asus maismaal.
Hesekiel kuulutab, et ühel päeval Tüüros hävib
ja kogu linn heidetakse merre.
Ning kohas, kus linn asus, kuivatavad kalamehed võrke.
Uskumatu, sest iialgi ajaloos pole ühtegi linna merre heidetud.
Mitte kunagi. Ei enne ega pärast.
Aga Tüürosega nii juhtus.
Kui Aleksander Suur marssis oma hiiglasliku armeega Egiptuse suunas,
pagesid Tüürose elanikud kala- paatidega läheduses olevale saarele.
Nad teadsid, et Aleksandril on armee, kuid laevastikku mitte.
Kuid ega Aleksandrit asjatult "suureks" nimetatud.
Kui ta nägi, et inimesed arvasid end saarel kaitstud olevat,
käskis ta: "Heitke linn merre ja tehke sellest tee!"
Linn tehti maatasa, iga viimane kui kivitükk ja puulaast
visati merre, et teha saareni ulatuv tee ja klaarida rahvaga arved.
Tänapäeval asub Tüüros samal saarel.
Saareni viiv tee on liivaga kaetud, nii et rannajoon pole enam sirge,
vaid teeb saare juures jõnksu sisse. Ja seal asubki nüüd Tüürose linn.
Linna endine asupaik pole muud kui lage kalju,
kuhu laotatakse kalavõrke kuivama.
Sellise ettekuulutuse täitumise tõenäosus on 1:75 miljonile.
Kuid nõnda Hesekiel ette kuulutas aastasadu enne, kui see juhtus.
Ta ennustab ka, mis juhtub Egiptusega.
Ja kõigi teiste Juuda naabritega. Nii ka läks.
Oli ennustusi idas asuvate Ammoni, Moabi ja Edomi kohta.
Kui oled käinud Petras või näinud pilte, tead Seiri mäge.
Kas teate, et Edom on Eesav?
Siin viib pikk eellugu välja Jaakobi-Eesavi teemani.
Nii nagu Ismael-Iisak on tänapäeva Araabia-Iisraeli konflikti alus.
Peab tundma algajalugu, et mõista Lähis-Ida sündmusi.
Mainitud on vilistide maad Juudast läänes,
Tüürost ja Siidonit põhjas ning Egiptust lõunas.
Prohvet koondab kõik selle oma keskmisse sõnumisse ja ütleb:
"Kui see juhtub, siis nad tunnevad, et Mina olen Issand!"
See osa sõnumist on üsna selge ega vaja pikemat seletust.
Välja arvatud üks mees, kes tuleb esile kui ülima uhkuse võrdkuju:
Tüürose kuningas.
Teda on siin seostatud lausa saatanliku uhkusega.
Ja see pole kokkusattumus.
Tüürose kuningat ja saatanat seob omavahel ülim uhkus.
Tüürose kuningas teatas: "Mina olen jumal!"
Vaarao tegi sama. Üks tema uskumatumaid väiteid oli:
"Mina tegin Niiluse!"
Ta lasi tõesti mõned kanalid kaevata,
aga ütles seejuures: "Niilus kuulub mulle! Mina tegin selle."
Kui inimese uhkus jõuab sinnamaani, et ta arvab end
olevat jumala ja ainulooja, on see uhkuse ülim aste.
Võimatu on Jumala ees nii väita ja seejärel puhtalt pääseda.
Jumal ei salli inimlikku uhkust.
On ülim patt kuulutada end Jumalaga võrdseks.
Sedasama tegid Aadam ja Eeva Eedeni aias,
tahtes saada Jumala sarnaseks.
Kummaline, sest nad ju olidki Jumala näo järgi tehtud.
Kuid nad tahtsid olla Jumalaga võrdsed ka väe ja võimu poolest.
Rohkem siin ei peatu. See osa on arusaadav ega vaja lisaselgitusi.
Tahan teid ühtlasi innustada, et te ise Piiblit uuriksite!
Siin loengutes käsitlen raskemaid kohti, andes võtme nende avamiseks.
Lähme edasi.
Jeruusalemm hävitati aastal 587.
Nüüd muutus Hesekieli jutlustamisstiil täielikult.
Pessimismist sai optimism.
Tal oli Juudale väga hea uudis: tagasiöördumine vangipõlvest.
"Lähme tagasi koju!"
See kõlab alati kuidagi eriliselt: "Lähme koju!"
Kole, kui satud haiglasse, annad riidedki ära..., elu nagu katkeb.
Ja kui hea on siis kuulda arsti sõnu: "Lähed täna koju!"
Kojuminemises peitub alati midagi erilist.
Vaatame seda head uudist lähemalt.
Seetõttu ptk 33-39 on populaarsed - need räägivad heast uudisest.
Peatükk 33 on üsna oluline. Siin on teemaks vahimees.
Vahimehe ülesanne on seista linnamüüril
ning jälgida silmapiiri päeval ja ööl.
Ta peab hoiatama linna, kui mingi oht läheneb.
Jumal ütleb Hesekielile: "See on sinu ülesanne."
"Olen pannud su vahimeheks."
Ülesande hind oli karm:
kui vahimees ei näinud vaenlast tulemas, maksis ta oma eluga,
sest see oli äärmuslik kuritegu.
Kuulsin kord lugu briti sõdurist, kes oli laagris valves.
Ta seisis vahiruumis, nõjatus vastu seina ja tukastas hetkeks.
Silmi avades nägi ta ohvitseri enda ees seismas.
Ta sulges uuesti silmad ja hüüdis siis: "Aamen!"
Ohvitser ütles: "Tubli! Jätka!"
Minu meelest väärinuks ta initsiatiivi eest medalit!
Aga nii oli, et kui vahimees tukastas ega märganud ohtu,
maksis ta eluga.
Jumal ütles:
"Vahimees, kui sa ei hoiata Mu rahvast, maksad oma vere hinnaga."
"Aga kui hoiatad rahvast, pole sina enam vastutav."
"Nad maksavad ise oma vere hinnaga, kui eiravad hoiatust."
Selline on vahimeheks olemise hind.
Ühes tuntud Hesekieli salmis ütleb Jumal:
"Ma otsisin ühtainustki meest, kes seisaks müüripraos, aga ei leidnud."
Hesekiel oli see mees. Tõsi, tema oli Babülonis, mitte Jeruusalemmas.
Vahimehena oli tema vastutus hoiatada rahvast ohu eest.
Vastasel korral oleks ta maksnud oma eluga.
See raske teenistus oli ta ainus valik.
Peatükk 34 räägib headest ja halbadest karjastest
ning ütleb, et Iisraelil on olnud halbu karjaseid.
Nii prohvetite, preestrite kui kuningate hulgas,
kes pidid hoolitsema Iisraeli eest, aga ei teinud seda.
Peatüki lõpus ütleb Jumal:
"Minust saab neile Hea Karjane."
Jeesus kordas hiljem sama mõtet.
Nimetades end Heaks Karjaseks, vastandab Jeesus end halbadele.
Kui Jeesus räägib headest karjastest Joh.10,
vihjab ta otseselt Hesekieli peatükile 34.
Piibel ei süüdista kunagi lambaid karja olukorras.
Sama põhimõte kehtib kogudustele.
Karja olukorra eest vastutavad karjased, mitte lambad.
Seetõttu peeti Iisraeli liidreid vastutavaks rahva olukorra eest.
Edasi ptk 37: kuivanud luud. Kes neist poleks kuulnud!
Palju on neist kirjutatud ja lauldud.
Kuid vähesed loevad edasi kahe puutüki kohta, kuigi see on oluline.
Hesekiel pidi võtma kaks puutükki ja hoidma neid ühes käes.
Jumal ütles: "Kirjuta ühele neist Efraim."
See oli koondnimi 10 põhjasuguharu kohta.
"Teisele kirjuta Juuda." See oli 2 lõunasuguharu nimi.
"Hoia neid ühes käes ja näed, et need saavad üheks."
Mõned peavad seda nägemuseks. Arvan, et see oli ime.
Nagu Moosese saua lugu.
Puutükid ta käes said üheks ja Jumal ütles:
"Teen oma rahva taas ühtseks."
"Ja Minust saab nende Karjane."
Seepärast Jeesus ütleb: "Mul on lambaid, kes on teisest tarast."
"Kogun nad kokku ja siis on üks kari, üks karjane, üks tara."
See kõik puudutab peatükki 37.
Paari aasta eest sain nägemuse:
nägin kahte puutükki, aga mitte kõrvuti, vaid vastakuti.
Ühel oli kirjas "karismaatiline", teisel "evangeelne".
Ja siis muutusid need Jumala käes üheks.
Nii sündis mu raamat "Fourth Way" ("Neljas tee").
Paar aastat olen raamatu kallal töötanud, see ilmub kuu lõpus.
Niipalju reklaamist...
Peatükist 38 leiame olulise tuleviku-prohveteeringu,
mis pole veel täitunud.
Satume siin oleviku ja tuleviku piirimaile.
See puudutab Googi ja Maagoogi.
Ja ärge minult küsige, mida see tähendab!
Kui see juhtub, siis ütlen.
Need kaks nime tulevad taas esile Ilmutuse raamatu lõpus.
See pole ilmselgelt veel toimunud, kuid mingi suur konflikt
saab põhjapoolt alguse. Me ei tea, kus või kelle tõttu.
See on üks neist sündmustest, mis alles saab ilmsiks.
Siin taaskord vaatab prohvet nö läbi teleskoobi kaugele tulevikku.
Tema ei näinud seda täitumas ja meiegi pole näinud - veel mitte.
Läbi kõigi peatükkide kõlavad refräänina kaks sõna, kokku 77 korda.
Kas teate, mis sõnad need on?
Inglise keeles nimetatakse seda "pikimaks lauseks".
Paljud teist on seda öelnud.
"Ma tahan."
Pikim lause inglise keeles, nö eluaegne...
Nüüd jõudis kohale!
See on osa abielutseremooniast.
Ei öelda: "Ma tahaksin", vaid: "Ma tahan".
See on lepingulause.
Ja see kordub 77 korda ainuüksi neis peatükkides.
"Ma tahan tuua teid koju." "Ma tahan olla teie Jumal."
"Ma tahan anda teile häid karjaseid."
Nii ütleb Jumal oma truudusetule naisele:
"Oleme endiselt abieluliidus ja Mina pean kinni oma lepinguosast."
Alati, kui leiate Piiblis sõnad "Ma tahan", märkige need ära.
Need näitavad Jumala-poolset tohutut pühendumist oma rahvale
pärast kõike seda, mida nad olid teinud.
Juba Siinai mäel, kus Jumal tegi Iisraeli rahvaga lepingu,
ütles Ta midagi väga huvitavat:
"Teie rikute seda lepingut, aga Mina mitte iialgi!"
Ta ütleb 5. Moosese raamatus:
"Tulevad ajad, mil pean teid ära ajama maalt,
mille teile lubasin, aga toon teid alati sinna tagasi."
Ja seal nad tagasi on.
Kuid see ei tähenda, et nad ei pea elama õigesti.
Me ei toeta Iisraeli tingimusteta.
Iisrael on jätkuvalt Jumala ees vastutav õigluse osas
või selles, kuidas suhtub võõramaalastesse oma riigis.
Jumal on Jumal. Ta võib nad taas maalt ära pagendada.
Kuid Ta toob nad alati sinna tagasi.
See on Tema-poolne lepingukinnitus.
Kui Jumal nii kinnitab, on see hindamatu.
Ja kui Jumal toob rahva tagasi oma maale,
"siis rahvad mõistavad, et Mina olen Issand!"
See toimub nii avalikult, et kõik teavad nende tagasipöördumisest.
Naaberrahvastele ei pruugi see meeldida, aga tagasi nad on.
Nad on jätkuvalt Jumala rahvas. Rm 9-11 ütleb,
et nemad küll hülgasid Jumala, aga Jumal pole neid hüljanud.
Jumal pole selline. Ta ilmselgelt vihkab lahutust.
Lõpuks jõuame viimase osani, millest on vägagi raske aru saada.
Teile jääb siit rohkem küsimusi kui vastuseid.
Ptk 40-48 sisaldavad uudset tüüpi prohveteeringut,
mille ta sai 25-ndal pagulusaastal.
Hesekiel on väga täpne oma sõnumeid ajas määratlema
ja nii saame ühtlasi teada nende ajaloolise tausta.
Kui Piibel määratleb prohveteeringu täpse aja, tähendab see,
et sõnum tuleb käsitlemiseks panna ajaloolisse konteksti.
Mõned prohveteeringud on ajatud.
Teised aga seostuvad ajaperioodiga.
Kui Hesekiel oli 50-aastane, anti talle tulevikunägemus,
mis täielikult keskendub uuele templile.
See juhtus pagulusaja lõpus, kojupöördumise eel.
Sõnum on läbinisti hea.
Kui esimeses osas oli kõik halb, siis siin on kõik hea.
Eesmärk oli anda rahvale lootust.
Lootus on paraku üks unarusse jäetud kristlikest voorustest:
"Püsige usus, lootuses ja armastuses."
Ja neist enim hooletusse jäetud on lootus.
Usust ja armastusest jutlustatakse palju, lootusest üsna vähe.
Seetõttu valmiski video "The Final Facts" ("Lõplikud faktid").
Oleme kaotamas tulevikunägemust, olles liigselt haaratud olevikust.
Piibel on tulvil tulevikulootust!
Hesekiel ei tohtinud lõpetada jutlustamist paguluses ilma,
et oleks andnud rahvale lootust - midagi, mida oodata.
Sama kindlalt, kui neid oli Tõotatud maalt ära viidud,
sama kindlalt tuuakse nad sinna tagasi.
Jumal ei lase iial oma rahval Iisraelil maailmast kaduda.
Taevas ja maa võivad kaduda, aga Jeesus ütles, et see rahvas ei kao.
Ja nii see on.
See on üks tunnistus, et Iisraeli Jumal on tõeline.
Piiblit ei saa hävitada, sest see on Jumala raamat;
Jeesust ei saa hävitada, sest Ta on Jumala Poeg;
juute ei saa hävitada, sest nad on Jumala rahvas.
Jumal annab igavikulisuse kõigele, mida Ta puudutab.
Ei saa hävitada seda, mis Jumalale kuulub.
Suurim kaotus rahvale ja Hesekielile endale oli templi häving.
Jumala koja kaotamisega näis, et kõigel on lõpp.
Rahvas oli alati arvanud, et kõik muu võib hävida,
aga Jumal ei lase iial hävitada oma maist asupaika.
Ja ometi oli nii juhtunud.
See oli kindlasti halvim kõigest, mis üldse oli aset leidnud.
Nagu rääkisin, kogunesid juudid seetõttu sünogoogis.
Ja seda tänapäevani, sest templit neil pole.
Ptk 40-42 kirjeldatakse uue templi ehitust erakordselt detailselt.
Templi ülesehitamiseks on vaja arhitekti joonist.
Vaatame lähemalt.
Siin on uue templi joonis.
Selle joonestas üks arhitekt.
Tõeliselt vägev tempel!
Selle sisse mahuks umbes 13 inglise katedraali.
Võrdlus annab aimu, kui hiiglaslik ala see on.
Äärmiselt viimistletud kavand kõikide ruumide ja eeskodadega -
tänapäeva arhitekti käe läbi.
See on vägagi erinev Saalomoni templist, palju suurem.
Siin on üsna huvitavaid detaile: puudub Kõige püham paik.
Pole ka lepingulaegast ega vaateleibade lauda.
Peatükis 43 näeb Hesekiel auhiilgust templisse naasmas
ja kõik muutub taas kirkaks.
Justnagu tookord, kui Saalomon templi valmis sai.
Palvetati, ja auhiilgus täitis templi ning see muutus kirkaks!
Nii silmipimestavalt kirkaks, et ruum tuli eesriidega eraldada.
Hesekiel oli näinud Jumala auhiilgust templist lahkumas,
nüüd nägi ta seda tagasi pöördumas.
Templis on altar ja ohvriteenistus,
kuid peatükk 44 ütleb, et ülempreestrit pole.
Väga tähelepanuväärne,
sest kui juudid naasesid pagulusest, oli neil ülempreester.
Ka Jeesuse ajal oli olemas ülempreester - Kaifas.
Hesekieli tulevikunägemuses aga ülempreestrit pole.
See paik kuulub nüüd kuningale.
Ehk kõrgeim koht kuulub kuningale, kes ühtlasi on preester.
Kuigi eelkõige kuningas.
Ainsad preestrid nägemuses on Saadoki pojad, Hesekieli sugulased.
Ma ei arva, et siin lihalik pool sisse saab...
Jumal nii ütleb, et preester peab olema õige.
Ptk 45 räägib maa jagamisest hõimude vahel, kuid teisel moel,
nö horisontaalselt, põhjast lõunasse.
Edasi - ohvriteenistuse taastamine ja pühad,
mis on kirjas 3. Moosese raamatus.
Välja arvatud nelipühi, mida uues kalendris pole.
Siin on teile mõtlemisainet.
Peatükk 47 kirjeldab nägemust ühest uuest jõest Lähis-Idas.
Ainsad nö tavalised jõed Tõotatud maal on need kaks,
mis algavad mägedest ja suubuvad Vahemerre.
On ka üks veider jõgi, Jordan, mis algab eikuskilt ja jõuab eikuhugi.
See saab alguse sügavaimast lõhest maakoores,
mis kulgeb läbi kogu Aafrika.
Selle maalõhe sügavaim ehk maakoore madalaim koht on Jeeriko,
kus on ka Surnumeri - ja Jordan suubub sellesse.
Kuumusest tingitud aurustumine 500 m merepinnast allpool
on lausa troopiline ja põhjustab soolasisalduse tõusu 28%-ni.
Seetõttu saabki Surnumere pinnal istuda ja raamatut lugeda.
See on väga vahva!
Samas on väga ohtlik sukelduda, sest võibki jääda pea alaspidi,
jalad veepinnal hõljumas.
Räägin sellest, kuna nägemuses näeb Hesekiel hoopis uut jõge,
mille läte on otse templi all, Jeruusalemmas.
Sealt voolav vesi jõuab Surnumerre.
Jeruusalemm on ümbritsetud mägedega,
kuid linnast edelas on üks avaus, mis viib Surnumere suunas.
See on Kidroni org, tänapäeval enamjaolt kuiv.
Vihmavesi, kui seda on, voolab sealt Surnumerre.
Hesekieli nägemuses voolab uus jõgi Kidroni orus ja jõega liitub
mitmeid lisajõgesid, nii et see pidevalt paisub.
Mees, kes jõge mõõdab, on peagi rinnuni vees.
Uus jõgi suubub Surnumerre Een-Gedi piirkonnas,
mis asub poolel teel Läänekaldani.
Sealsamas koobastes peitis Taavet end Sauli eest.
Seal on kaunis kosk ja selle ümber koopad.
Seda paika nähes meenuvad Lauludes kirjeldatud kaunid vaated.
Hesekiel näeb, kuidas värskendavad jõeveed muudavad Surnumere elavaks.
Ja ta näeb, kuidas Galilea kalamehed tulevad Surnumerele kalastama.
Een-Gedi piikond elavneb ja meri pole enam "surnud",
vaid värskendav ja eluandev.
Kogu nägemus on kui unelm, mis täidab inimesed lootusega:
tulevikus muutub kõik!
Peatüki lõpus näeme, et linnaväravad on taastatud,
maal valitseb rahu ja õitseng ning kõik on hästi.
Nüüd aga küsimus, mis teid kõiki ilmselt vaevab...
Üks on täiesti kindel: seda templit pole kunagi ehitatud.
Pagulusest naastes ehitas rahvas üsna kehva templi.
Lausa nii, et üks prohvet saadeti neile ütlema:
"Ärge pidage halvaks väikeste alguste päeva!"
Nõnda kehv oli see templiehitis.
Seda siin pole iial ehitatud.
Õhku jääb küsimus: millal see siis ehitatakse?
Ka ei saanud rahvas peale pagulusaega uut kuningat.
Vabandust, ütlesin Serubbaabeli olevat ülempreestri,
kuid hoopis Joosua oli. Serubbaabel oli valitseja.
Aga kuningat polnud.
Kord üritas rahvas ka iseseisvust saada - makkabeide ajal,
püüdes kehtestada nö poolkuninglikku sugupuud, aga see ei toiminud.
Jeesuse tulekuni välja õiget kuningat polnud.
Oli vaid kuningas Heroodes - edomlane, Eesavi järeltulija.
Tahtes võita juutide soosingut, ehitas ta nende kehva templi ümber.
Ta ütles: "Mina võin teile ehitada palju suurema templi!"
Tema juba oskas suuri ehitisi rajada - vaadake ta paleed Masadas.
Püüdes juutidele meele järgi olla, ütles ta:
"Ega te ometi väikese templiga rahuldu!"
"Ma ehitan teile uhkema templi kui Saalomoni oma!"
Ja nii ta tegi.
Pilte sellest pole, aga on makett Jeruusalemma lähedal.
Kui olete Jeruusalemmas, minge vaadake Püha maa maketti.
See asub Holy Land hotelli juures, Knesseti lähedal.
Seal kujutatakse Jeruusalemma Jeesuse päevil.
Tempel kõrgub linna kohal.
Siin on näha Saalomoni sammaskäik ja Kõige püham paik.
Maketist tehtud pildil on näha templit Õlimäelt vaadatuna:
kaks sammast, siis eesriie jne.
Tasub vaatama minna.
Kuid isegi see makett pole tehtud Hesekieli nägemusele vastavalt.
Kõik siin oli Heroodese arhitekti ettekujutus templist.
Siin on küll detaile Saalomoni templist, kuid see on siiski erinev.
Selle templi kõrval oleks inimene sama väike kui mu sõrm siin.
Tempel oli hiiglaslik.
Seda templit ehitati veel sel ajal, kui Jeesus tuli.
See polnud ikka veel valmis.
Templiehitisest pärit kive võib täna näha Nutumüüris
ehk tänapäevaselt Läänemüüris.
Kui juudilt küsida, kus asub Nutumüür,
juhatab ta teid maksuametisse.
Nutumüüri nimetatakse nüüd Läänemüüriks.
Läänemüür pole templi sein, vaid osa selle vundamendist.
Platvorm, mis toetub mäenõlvale,
millele tempel ehitati. Ja müür on üks selle serv.
Kiviplokid selles on 13 m pikad, 1,5 m kõrged ja samapalju laiad
ning kaaluvad 100 tonni.
Need on välja lõigatud ilma "haamri ja peitli kõlata".
Sama mäenõlva all on suur koobas ja sealt, pehmest kivist,
ongi need hiiglaslikud kiviplokid välja lõigatud.
Kivi on nii pehme, et seda võib
uuristada kasvõi küüne või taskunoaga.
Aga kui kivitükk välja tuua, muutub see hapniku toimel kõvaks.
Seetõttu saidki nad ehitada templi ilma haamri ja peitli kõlata -
kivid lihtsalt lõigati noaga välja.
Jeesus aga ütles: "Kivi ei jää kivi peale!"
Võib-olla mõtled, et osa müürist on ju alles.
Aga see pole tempel. Templist endast ei jäänud kivi kivi peale.
Alles üsna hiljuti leidsid arheoloogid väljakaevamiste käigus
templi kive ühest suurest kivirünkast.
Tempel polnud õieti veel valmiski,
kui roomlased selle 70 pKr hävitasid.
Ja Jeesuse ettekuulutus läks täide.
Niisiis - kas seda templit kunagi üldse ehitatakse?
Mõned peavad seda prohvetlikuks nägemuseks,
mida ei pidanudki sõna-sõnalt ellu viima,
vaid mille mõte oli anda rahvale lootust. See on üks võimalus.
Teine võimalus: Jumal tahtis, et ehitataks just selline tempel.
Aga rahvas eiras Hesekieli kirjeldusi ja ehitas oma versiooni,
mida suutis endale lubada.
Olen kindel, et Jumal oleks neid varustanud finantsidega,
kui neil oleks olnud usku ehitamisega peale hakata.
Samuti on olemas võimalus, et see tulevikus siiski ehitatakse.
Paljud kristlased on kindlad, et selle ehitavad juudid
enne Jeesuse tulekut või ehitatakse see tuhandeaastases rahuriigis.
Pean ütlema, et ma tõesti ei tea. Ootan ja vaatan.
Kuid ühes olen kindel:
mul on Jumala enda kavand Tema maapealsest asupaigast.
See siin oli Hesekieli plaan, Jumala poolt antud.
Aga see siin on Jumala plaan.
Väga põnev joonis, arhitekti pilgu läbi.
See on Jumala plaan Tema maapealsest asukohast.
Sedapidi on parem...
See on Jumala maapealne tempel,
sel viisil elab Ta nüüd inimeste keskel.
Kõik teist ei näe kaugelt...
Nüüd oled sina Jumala tempel!
Jumal ei ela enam kätega valmistatud templis,
nagu on öeldud kaks korda Uues Testamendis.
Ta elab nüüd inimeses. Meie oleme Tema tempel.
Kas Hesekieli templit kunagi ehitatakse või mitte - ma ei tea.
Võite selle üle ise mõtiskleda.
Aga mõjus see kui unelm, mis rahva lootust paguluses elus hoidis:
ühel päeval nad pöörduvad koju ja kõik on jälle hästi.
Ja kui see kord ka sõna-sõnalt ellu viiakse, oleks imeline!
Ootame - vaatame. Ütlen ausalt välja.
Selle teema peale võib ju kulutada palju paberit,
kuid siis kaoks põhirõhk: nüüd oleme meie Jumala tempel.
Niisiis - miks lugeda Hesekielit?
Eelkõige õpime Jumala kohta seda, et Ta karistab oma rahvast.
Me ei tohi unustada, et "kohus algab Jumala kojast".
Liiga palju kristlasi arvab, et tulles usule Jeesusesse,
on karistus möödanik. Kaugel sellest!
Kord seisame kõik Kristuse kohtujärje ees.
Jumal karistab oma rahvast kõrgema standardi järgi kui teisi.
Samuti peame meeles pidama, et Jumal maksab kätte, mitte meie.
See on ülioluline.
Kui inimesed kohtlevad meid halvasti, on õelad, kiusavad,
rõhuvad või isegi tapavad - me ei pea neile tagasi tegema.
Jumal teeb seda. Jäta südamerahuga kõik Tema hoolde.
Hoia see meeles, kui keegi sind halvasti kohtleb.
Olgu sul neist inimestest kahju. Ära ole vihane.
Sest Jumal tasub neile kätte.
"Palveta nende eest, kes sind rõhuvad."
"Õnnista neid, kes sind neavad."
Jumal tegeleb nendega. Sina ei pea seda tegema.
Seetõttu arvatakse, et kristlased on nõrgad, kuid see pole nii.
Me hoopis usume Jumalasse.
Kolmandaks: Jumal taastab alati oma rahva.
Nii nagu Iisrael ei kao iialgi maailma ajaloost, ei kao ka kogudus.
Me kuulume igavikurahva hulka.
Iisrael on ja jääb. Kogudus samuti.
Ning saabub päev, kui on üks tara ja üks Karjane.
Jumal taastab oma rahva.
Lõpuks - suur osa sellest, mida Hesekielist loeme,
tuleb taas esile Ilmutuse raamatus.
Üks põhjus, miks kristlased ei mõista Ilmutuse raamatut, on see,
et nad ei tunne piisavalt hästi Vana Testamenti.
Ilmutuse raamat viitab Vanale Testamendile 300 korral.
Peate tundma Vana Testamenti, et mõista Ilmutuse raamatut,
mis on apokalüptiline ja täis sümboolikat.
Seal kasutatakse sümboleid Hesekielist nii mitmel eri viisil,
et kui Hesekielit ei tunne, siis Ilmutuse raamat jääb mõistatuseks.
Hea lisapõhjus kristlastele selle suure prohveti uurimiseks.
Eelkõige saame siit pildi Jumala kõikvõimsusest, väest.
Tema kõikjaleulatuvast kohalolust - ratastel troon liigub igas suunas.
Tema kõiketeadmisest - Ta näeb ja teab kõike.
Samuti tajume siin sügavalt Tema pühadust
ja seda, et Ta on sidunud oma nime ühe rahvaga.
Tema nimi on inimeste kätes.
Seetõttu pidigi Jumal nad tagasi tooma - et oma nimi puhtaks teha.
Jumala nimele ja mainele võime alati toetuda.
Mooses tegi samamoodi:
"Mida inimesed küll mõtlevad, kui nii teed, Issand?"
Võimas väitlus Jumalaga.
Toetuge Ta nimele! Ta nimi on nüüd meie kätte antud.
Meie anname Jumala nimele kas hea või halva maine.
Kuid Jumal teeb oma maine alati puhtaks.
Laiemas plaanis on Jumala maine kaalul Tema rahvaga seotult
ja seetõttu Ta taastab nad, tehes oma nime niimoodi puhtaks.
Jumal ei lase iial maailma rahvastel arvata, et Ta on Jumalana kadunud,
kuna Ta rahvast pole enam.
Ja seepärast see rahvas ei kao kuhugi, Ta taastab nad alati.
Paljud küll hukkuvad teel, kuid rahvas läheb edasi.
Sest nad on Jumala rahvas.
Tõlge: Mairi Sepp