o
Vanha testamentti avautuu
Sefanja ja Habakuk, osa 2 David Pawson
20 vuotta Sefanjan jälkeen kohtaamme seuraavan profeetan, Habakukin.
Nimi tarkoittaa sellaista, joka halaa, sulkee syliinsä.
Tai 'tarrautuja'. Kutsumme häntä sillä nimellä. Habakuk 'tarrautuja'.
Hän tarrautui Jumalaan ja uskalsi riidellä Jumalan kanssa.
Hän myös piti kiinni vastausten saamisesta Jumalalta.
Mutta ei pitänyt vastauksista saatuaan niitä.
Olemme jälleen tekemisissä tärkeiden perusasioiden kanssa.
Uskon ja tosiasioiden välisen ristiriidan kanssa.
Joskus se, mitä uskomme, ei näytä totuudelta
koska tosiasiat näyttävät olevan meitä vastaan.
Jos Jumala on hyvä ja kaikkivaltias
miksi viattomat kärsivät ja syylliset eivät kärsi?
Miksei Jumala toimi nopeammin?
Miksei Hän tee jotain sille seka- sotkulle, jossa maailma on?
Monet kipuilevat näiden kysymysten kanssa itsekseen omassa mielessään.
Tai he painiskelevat ja väittelevät niistä muiden ihmisten kanssa.
Silloin kun edessä on suuri ongelma, parasta on painia se Jumalan kanssa.
Ja riippua kiinni Hänessä, kunnes Hän vastaa. Näin teki Habakuk.
Habakukin rohkeus ja rehellisyys tulee esiin tässä pienessä profetiassa.
Tunnen lämpöä Habakukia kohtaan, kun hän väittelee Jumalan kanssa.
Tämä profeetta, toisin kuin Sefanja, on täynnä siteerattavia sanoja.
En usko, että Sefanjasta löytyy moista jaetta, lukuunottamatta sitä laulua
"Hän ilolla teistä iloitsee." Hän on hyvin erilainen kuin Habakuk.
Olette varmaan kuuleet ihmisten rukoilevan:
"Oi Herra, Sinun silmäsi ovat puhtaat, niin ettet voi katsoa pahaa."
Olette varmaan kuulleet sen. Se on suoraan Habakukista.
Vaikka ei Jumala näin sanonut.
Näin sanoi Habakuk.
Eikä hän ehkä ollut oikeassa - kuten tulemme näkemään.
Mutta sanoja, jotka Jumala sanoi, siteeraamme vapaasti.
"Sillä maa on oleva täynnä Herran kunnian tuntemusta
niinkuin vedet peittävät meren." Olette varmasti kuulleet tämän.
Tai tämän: "Mutta Herra on pyhässä temppelissänsä
hänen edessään vaietkoon kaikki maa."
Tai: "Muista vihassasi laupeutta." Olette varmasti kuulleet sen.
Entä: "Vaikka ei viikunapuu kukoista, eikä viiniköynnöksissä ole rypäleitä;
öljypuun sato pettää, eivätkä pellot tuota syötävää."
"Lampaat ovat kadonneet tarhasta, eikä ole karjaa vajoissa."
"Silti minä riemuitsen Herrassa, iloitsen autuuteni Jumalassa."
Kaikkein kuuluisin Habakukin jae
josta on tullut protestanttisuuden Magna Charta reformaation jälkeen
on: "Vanhurskas on elävä uskostansa."
Martti Luther sai tämän Habakuk 2:4:n kaikumaan kautta Pohjois-Euroopan.
Siitä tuli reformaation marseljeesi.
Mutta on sanottava että se käsitettiin väärin. Ja tulkittiin väärin.
On tärkeää tutkia todella tarkkaan
mitä siinä oikeastaan sanotaan ja mitä se todella tarkoittaa.
Katsomme Habakukin kirjan rakennetta ja se selvästi jakautuu kahteen osaan.
Luvut 1 ja 2 kuuluvat yhteen ja muodostavat toisen puolen.
Profetian toinen puoli sijoittuu lukuun 3.
Vastakohta näiden kahden osan välillä on valtava.
Alkuosassa hän painii Jumalan kanssa. Käynnissä on taistelu.
Toisessa osassa hän lepää Jumalassa. Hänellä on rauha.
Alkuosassa Habakuk on epätoivoinen. Jälkiosassa hän on jälleen onnellinen.
Alkuosassa hän huutaa Jumalalle. Kirjaimellisesti.
Jälkiosassa hän laulaa Jumalalle.
Alkuosassa hän rukoilee. Jälkiosassa hän ylistää.
Alkuosassa hän on kärsimätön: "Jumala, miksi? Miksi teit niin?"
Jälkiosassa hän on kärsivällinen ja sanoo: "Minä odotan Herraa."
Alkuosassa hän pyytää oikeutta. "Jumala, missä viipyy oikeutesi?"
Mutta toisessa osassa hän sanoo: "Herra, vihassasi muista laupeutta."
Alkuosassa hän on roskakasassa. Toisessa osassa hän on kukkulalla.
Mitä Habakukille oikein siis tapahtui?
Tuossa välissä on täytynyt tapahtua jotain varsin suurta.
Hän on muuttunut mies. Mikä hänet siis muutti?
Profetia pitää tutkia yksityiskohtaisesti
jotta näemme, mikä hänet muutti.
Katsotaanpa siis yksityiskohtia.
Olen otsikoinut alkujakson "Valittava rukous."
Jos ikinä joku on valittanut Jumalalle, se on Habakuk.
Hän oli valituksissaan tosi rehellinen
ja kertoi Jumalalle täsmälleen, mitä ajatteli.
Jälleen kerran silkkaa rehellisyyttä rukouksessa.
Ensin hän valitti, että Jumala teki liian vähän.
Sitten hän valitti, että Jumala tekee liikaa asioita!
Joitakin ihmisiä ei sitten millään pysty miellyttämään!
Joillekin ei koskaan kelpaa se, miten Jumala hoitaa asiat.
Hän kääntää kelkkansa kesken riidan
sanoista "Jumala, et tee tarpeeksi" sanoihin "Jumala, teet aivan liikaa."
Haluamme Jumalan olevan sitä, mitä Hänen
meidän mielestämme pitäisi tehdä. Se oli habakukin todellinen ongelma.
Toisen jakson olen otsikoinut "Tyyni ylistys"
koska se on oikeastaan laulu.
Siinä sanotaan: "Habakukin rukous; virren tapaan."
Erityisesti hän halusi siihen kieli- soittimia. Ja mehän laulamme sen.
Laulamme sen Beethoven 5. sinfonian "Oodi ilolle" -sävellyksen sävelin.
Silläkin on takanaan pitkä tarina. Mutta tässä sen pääpiirteet.
Otetaan nyt ote tästä, joka on Habakukin profetian ydin.
Hän uskoi siihen, mitä minä kutsun "kysyväksi rukoukseksi."
Mahdatteko olla tutut sen kanssa?
Se on hyvin tärkeä rukouksen muoto ja minua se auttaa suuresti.
Olette kuulleet esirukouksesta. Silloin Jumalalta pyydetään asioita.
Kysyvässä rukouksessa taas Jumalalle esitetään kysymyksiä.
Usein huomaan Hänen puhuvan minulle, kun kysyn Häneltä jotain.
En yritä saada vastausta, vaan vain esitän Hänelle kysymyksen.
Jos jotain tulee mieleeni, varsinkin jos se on jotain hyvin odottamotonta
eikä suinkaan sitä, mitä itse olisin ajatellut se tekee minuun vaikutuksen.
Silloin uskon, että se on Jumalan puhetta ja 9 kertaa 10:stä se on.
Kun rakas tyttäremme kuoli, meille selvisi vasta jälkikäteen
miten paljon hän oli tehnyt Herralle. Olimme äimistyneet.
Hän ei koskaan puhunut siitä, mutta hän oli ollut säännöllisesti
yhteydessä lähetystyöntekijöihin Kiinassa, Afrikassa ja Haitissa.
Hän oli seurakunnan ylistyksenjohtaja ja seurakuntamme todella suri häntä.
Puhuin siitä Herralle sanoen: "Herra, olen hyvin ylpeä tyttärestämme."
"Mutta mitä Sinä hänestä ajattelet? Mikä on Sinun mielipiteesi?"
Välittömästi mieleeni tulivat sanat:
"Hän on yksi niistä, joissa olen onnistunut."
Siitä saarnasin hänen hautajaisissaan.
Oletko sinä yksi Herran menestyksistä vai yksi Hänen epäonnistumisistaan?
Hänellä on ollut monia epäonnistumisia Juudas Iskariotin jälkeen.
Kyselkää Häneltä kysymyksiä. Kysykää, miltä Hänestä tuntuu.
Jos et koskaan ole kuullut Herran puhetta elämäsi aikana
kokeile kysymällä tämä kysymys: "Onko elämässäni mitään, mistä et pidä?"
Jos todella haluat kuulla Herran äänen, kysy Häneltä tuo kysymys.
Kun sanoin tämän eräälle naiselle, hän sanoi: "Tiedän kyllä mikä se on."
Sanoin: "Ei, et tiedä. Se voi olla jotain ihan muuta. Kysy Häneltä!"
Hän kysyi ja seuraavana sunnuntaina hän sanoi: "Se oli se."
Habakuk kysyi Jumalalta kysymyksiä.
Muistakaa, että Habakuk oli 20 vuotta Sefanjan jälkeen.
Joosia ei ollut saavuttanut uudistuksella sitä, mitä oli toivonut.
Sitten hän kuoli Megiddossa vuonna 608 e.Kr.
Hänen jälkeensä tuli hyvin maailmallinen ja itsekäs
heikkoluonteinen kuningas nimeltään Joojakim.
Laista tuli tehoton. Oikeus vääristyi. Oli lahjontaa ja turmelusta.
Laittomuus ja sorto rehotti Jeru- salemin, Jumalan kaupungin kaduilla.
Kunnes ei enää ollut turvallista kulkea yksin kaduilla iltaisin.
Kaupunki oli täynnä väkivaltaa. Asiat sen kuin pahenivat.
Habakuk joutui näkemään tämän kaiken.
Hän ei kestänyt sitä, joten hän kääntyi Jumalan puoleen.
Meidän tulee muistaa jotain myös kansainväliseltä kannalta.
Assyrialaiset, jotka olivat vieneet pois 10 heimoa, menivät alamäkeä.
He olivat matkalla pois kuvioista. Eli ei ollut vahvaa maailmavaltaa.
Habakuk tiesi ettei Jumala voisi tuoda assyrialaisia
rankaisemaan Juudaa. Heidän valtansa oli heikkenemässä.
Hän ei nähnyt mitään muutosta poliittisella kentällä.
Näytti että mitään ei tapahdu ja Jerusalem on menossa
viemäristä alas.
Se oli menossa yhä huonompaan suuntaan.
Tämä on siis taustatilanne.
Hän valitti Jumalalle:
"Miten voit vain katsoa ja olla tekemättä mitään?"
"Pyhässä kaupungissasi vallitsee väkivalta, lahjonta, turmelus, pelko!"
"Se on kamalaa! Etkä sinä tee mitään asian hyväksi!"
"Miksi annat minun nähdä sen kaiken?"
"Olet avannut silmäni ja sulkenut korvani. En kuule sinua!"
Hän antoi Jumalan kuulla kunniansa.
Hän halusi Jumalan muuttavan suuntauksen ja yhteiskunnan
ja asettavan lain ja järjestyksen ennalleen.
Kuulostaako tutulta? Kuulen uskovien rukoilevan tätä myös tänään.
"Herra, mikset muuta kehityksen suuntaa Englannissa?"
"Mikset aseta lakia ja järjestystä ennalleen
jotta kaduilla olisi jälleen turvallista kulkea?"
"Mikset muuta yhteiskuntaa?"
Habakuk sanoi kaiken tämän Jumalalle.
Ja sitten Jumala vastasi.
On hyvä kiistellä Jumalan kanssa, mutta varoitan jo etukäteen
että et koskaan voita sitä väittelyä.
Jumala antoi Habakukille 5 vastausta kysymykseen: "Mikset tee mitään?"
"Mikseivät pahat ihmiset joudu kärsimään?"
"Mikseivät rikolliset ja väki- valtaiset ihmiset kärsi?"
Jumala vastasi viidellä lausumalla.
Hän sanoi:"Et katso riittävän laajasti. Avaa silmäsi näkemään laajemmin."
Toiseksi Hän sanoi: "Sinua odottaa todella suuri yllätys, Habakuk."
Kolmanneksi: "Olen suunnitellut jotain, mikä tapahtuu elinaikanasi."
Neljänneksi: "En ole kertonut sinulle, mitä teen, koska et uskoisi sitä."
Onpa kiva kaveri!
Viides asia: "Olen jo alkanut tekoni, mutta sitä et ole sitä huomannut."
Aika hyvä vastaus, vai mitä! Näin Jumala sanoi Habakukille
jonka on täytynyt tuntea itsensä aika pieneksi.
"Mitä Sinä sitten teet, mitä minä en ole hoksannut?"
Jumala sanoi: "Olen nostamassa babylonialaisia."
Siihen saakka Babylon oli ollut pelkkä pikkukaupunki Tigris-joen varrella.
Kukaan ei ollut oikeastaan kuullutkaan siitä. Paitsi Hiskia.
Hiskian suurin virhe tapahtui, kun hän oli hyvin sairas.
Jumala sanoi, että hän paranee ja antoi sen 40 minuutin merkin
jolloin aurinkokello siirtyi neljä astetta taaksepäin.
Babylon oli siihen aikaan vielä pieni kaupunki, jolla on pieni kuningas.
Pikkukuningas jolla oli pikkukaupunki.
Hän lähetti "Parane pian!" -kortin Hiskialle myötätunnon ilmauksena.
Hän lähetti sen kahden sotilaansa tuomana, jotka tulivat Hiskian luo.
He sanoivat: "Babylonin kuningas toivottaa pikaista parantumista."
"Hän lähettää tämän kortin takkasi reunukselle."
Hiskia oli niin otettu siitä, että joku niin kaukaa oli kiinnostunut
hänen sairastamisestaan, että se nousi hänellä päähän.
Hän sanoi: "Nyt kun olette siinä, haluaisitteko nähdä palatisini?"
Hän näytti heille palatsinsa ja sanoi: "Minun aarteeni eivät ole mitään
verrattuna tuon viereisen temppelin aarteisin. Haluaisitteko nähdä nekin?"
Hän kuljetti vieraitaan katsomassa temppeliä ja kaikkia sen aarteita.
Profeetta Jesaja tuli Hiskian palatsiin seuraavana päivänä.
"Keitä olivat nuo miehet, joille näyttelit paikkoja?"
"He olivat vierailijoita kaukaa Babylon-nimisestä kaupungista."
"Babylonin kuningas lähetti minulle "Parane pian" -kortin."
"En tiennytkään olevani noin kuuluisa."
Jesaja sanoi: "Babylon vie kaiken, mitä näytit noille kahdelle miehelle."
"Sekä palatsistasi että temppelistä."
Jopa Jesajakin näki, mikä oli tulossa. Mutta Habakuk ei ollut nähnyt sitä.
Tässä vaiheessa Babylon kasvoi ja sen kuninkaan valta kasvoi.
He valloittivat Assyrian
ja heistä oli tulossa idän suur- valta Eufratilla ja Tigriksellä.
Babylonista tuli Jerusalemin suurin vihollinen kautta aikain.
Jopa niin, että Ilmestyskirjan lopussa Babylon ja Jerusalem
ovat kuva saastaisesta prostitu- oidusta ja puhtaasta morsiamesta.
Nuo kaksi naista vastakkain lopun edessä.
Babylon tietysti tulee Baabelista.
Se on sama sana. Siellä Baabelin torni rakennettiin.
Tämä pikku Babylon, jota Hiskia piti vain joutavana pikkupaikkana
toisella puolella maapalloa, oli muuttumassa suurvallaksi
joka tulisi rankaisemaan Jerusalemia.
"Tätä minä teen! Olen tuomassa baby- lonialaisia etkä sinä hoksannut sitä."
"Näet vain sen, mitä tapahtuu Jeru- salemissa, mutta katsopa kauemmas!"
"Etkö näe, mitä on tapahtumassa! Voima nousee idästä!"
"Se on Minun instrumenttini vihani kiehuessa yli tätä kaupunkia vastaan."
"He joutuvat vielä kohtaamaan sen."
Hiskia oli niin järkyttynyt... Aivan kuin Jumala olisi sanonut tuovansa
pohjoiskorealaiset rankaisemaan eteläkorealaisia.
Sellainen järkytys se oli.
Nostan Natsi-Saksan rankaisemaan sitä.
Tällä tavoin Jumala hoitaa kansakuntia.
Hän nostaa toisen vallan, joka käsittelee pahan vallan.
Sen voi nähdä yhä uudestaan historian kulussa.
"Nostan babylonialaiset."
Nyt Habakuk alkaa kiistellä aivan päinvastaisesti.
Hän sanoo: "Tuo on aivan liikaa, Herra!"
"Aivan liikaa!" Hän sanoo kuulleensa babylonialaisista.
Heidän maineensa oli jo nyt pahempi kuin assyrialaisten
jotka olivat hyvin julma kansa.
Assyrialaiset keksivät mitä karmeimman kuoleman.
He teroittivat puisen seipään ja junttasivat sen maahan.
He ottivat miehen jaloista kiinni ja tunkivat seipään hänen lävitseen.
He kutsuivat sitä seivästämiseksi. Se on karmea tapa kuolla.
Assyrialaiset jo olivat julmia
mutta se ei ollut mitään verrattuna babylonialaisiin.
Olen jo kertonut, että babylonialaiset harrastivat poltetun maan taktiikkaa.
Kun he valloittivat kansan
he kirjaimellisesti poistivat siitä osasta maata kaiken elollisen.
Jopa puut he hakkasivat pois ja teurastivat jokaisen eläimen.
Kun babylonialaiset kulkivat ohi, mitään elollista ei jäänyt jäljelle.
He olivat kova kansa.
Hababkuk tajusi, että jos baby- lonialaiset tulevat Jerusalemiin
siitä ei jäisi mitään jäljelle.
Ei mitään!
Tässä on merkitys sanoille: "Vaikka viikunapuu ei kukkisi..."
"...viinipuu ei tuottaisi hedelmää, ei olisi tarhassa lampaita eikä karjaa.."
Tämä on noiden sanojen merkitys.
Me lausumme ja laulamme noita sanoja
eikä meillä ole aavistustakaan, mitä niiden takana on.
Niiden takana on ajatus: "Jäljellä ei ole mitään elollista!"
Hän sanoi: "Jumala, tuo on liikaa! Jos tuot tänne babylonialaiset..."
"Tajuatko, että on tässä kaupungissa vielä jokunen hyväkin ihminen!"
Hän ei sanonut: "Mukaan lukien minä." Mutta sitä hän tarkoitti
Hän sanoi: "Tässä kaupungissa on vielä joitakin hurskaitakin ihmisiä."
"He kuolevat pahojen rinnalla! Se on liian raskas rangaistus, Herra."
"Kansastasi ei jää mitään jäljelle!"
"Sorry, mutta en ota tuota vastaan! Se on liikaa!"
"Sitä paitsi käytät meitä pahempaa kansaa rangaistaksesi meitä!"
"Se on moraalitonta."
Silloin hän sanoi: "Sinun silmäsi ovat puhtaat, niin ettet voi katsoa pahaa."
Se oli Habakukin käyttämä väite, jolla hän yritti korottaa Herran nimeä.
Eivät ne olleet Jumalan sanoja eivätkä ne pidä paikkaansa Jumalan suhteen.
Eivät Jumalan silmät ole liian puhtaat katsoakseen pahaa.
Hän joutuu katsomaan pahaa joka päivä.
Hän katsoo jokaisen raiskauksen, jokaisen ryöstön.
Meidän ei tarvitse niitä katsoa, mutta Hänen tarvitsee.
Mutta hän yrittää sanoa: "Jumala, et voi katsoa vain sivusta."
"Sinun silmäsi ovat puhtaat, niin ettet voi katsoa pahaa."
"Kun näet vanhurskaan tulevan tapetuksi
samalla tavalla kuin pahan, et voi sallia sitä."
Tämä on Habakukin väite.
Jälleen kerran on oltava tarkkana siteeratessamme ihmisen väitteitä
aivan kuin ne olisivat Jumalan puhetta. Pysyttekö kärryillä?
Ajatelkaa asiaa huolellisesti.
Nyt Habakuk sanoo: "Jumala, et voi tehdä noin!" Mutta Jumala tekee niin.
Habakuk ärsyyntyi Jumalaan perinjuurin väittelyn jälkipuolella.
Hän kysyi: "Miksi käytät pahempia kuin me rangaistaksesi pahoja ihmisiä?"
"Se on moraalitonta!"
Mutta Jumala on toistuvasti tehnyt niin.
Hän käyttää erittäin pahoja ihmisiä rangaistakseen pahoja ihmisiä.
Kuulostaako hullulta? Lukekaapa edelleen.
Entäpä hyvät ihmiset?
Jerusalemissa on vielä joitakin hyviäkin ihmisiä.
Ja tiedätte, mitä babylonia- laiset tulevat tekemään.
Eivät he erottele hyviä ja pahoja. He vain tappavat koko porukan.
Hän meni muurin vartiotorniin ja istui siellä vähän kuin Joona Niinivessä.
Hän istui siellä ja sanoi: "Minäpä katson, tekeekö Hän sen todella."
Hän istui vartiotornissa katsomassa, tulisivatko babylonialaiset.
Hän melkein sanoo: "Uskallapas tuoda heidät tänne, Herra."
Habakuk on hyvin inhimillinen. Hän riitelee Jumalan kanssa.
Jumala sanoi: "Habakuk! Ei siitä ole mitään hyötyä että sinä siellä istut."
"Mene kadulle ja kirjoita nämä asiat seinälle
niin että ohi juoksevat ihmiset pystyvät ne lukemaan."
"Sinun pitäisi varoittaa heitä, ei istua ihmettelemässä mitä Minä teen."
"Sinun pitäisi kertoa ihmisille, mitä olen aikeissa tehdä."
"Mene alas ja kirjoita sanat tauluun, jotta se joka juoksee, voi lukea ne."
Kun Jumala paljastaa meille, mitä Hän aikoo tehdä
Hän tekee niin, jotta voimme kertoa ihmisille ja he voivat valmistautua.
Ei siksi, että istumme ja odotamme nähdäksemme, tekeekö Hän niin.
Tämä on tärkeä pointti.
Joistakin on ihanaa tutkia profetioita ja lopunaikoja
ja mitä tuleman pitää vain ollakseen tietoisia siitä.
Ainoa pointti tutkia Ilmestyskirjaa on saada ihmiset valmistautumaan.
Ja kertoa heille, mikä heitä odottaa.
"Habakuk, tule alas vartiotornistasi. Kirjoita sanat kaduille."
Tuo jae on käännetty kahdella tavalla.
Joko niin, että se joka juoksee, voi lukea.
Tai niin, että se joka lukee, voi juosta.
En tiedä, kummin päin se pitäisi kääntää. Hepreassa käy kumpikin.
Kummassakin on järkeä, eikä totta.
Sinun pitäisi ihmiset valmistautumaan, eikä vain odottaa, teenkö sen vai en.
Sitten Jumala lausui nuo sanat, joista tuli Habakukin kuuluisin jae.
"Vanhurskas on elävä uskostansa."
Mitä se tarkoittaa? Se ei tarkoita sitä
mitä protestantit reformaatiossa ovat saaneet sen tarkoittamaan.
Katsotaanpa sitä asiayhteydessään.
Habakuk sanoo, että babylonialaiset tappavat
vanhurskaat siinä missä pahatkin.
Jumala taas sanoo: "Ei. Minä suojelen vanhurskaita."
"He jäävät eloon, mikäli pysyvät uskollisina Minulle."
Tätä tarkoitaa "Vanhuskas' on elävä uskostansa."
"Hyvät ihmiset Jerusalemissa jäävät eloon pitäytyessään uskossaan Minuun."
Kun babylonialaiset tulevat, moni saattaa menettää uskonsa.
He sanovat: "Missä on Jumala? Hän on pettänyt meidät!"
Jumala sanoi: Ihmiset, jotka sitkeästi uskovat Minuun ja
luottavat Minuun, säästyvät tulevalta tuomiolta."
"Ei syytä huoleen. Olen oikeudenmukainen Jumala."
"Lupaan sinulle, Habakuk, että hyvät ihmiset selviävät siitä
jos pysyvät uskollisina Minulle, kun pahin kohtaa heitä."
Se on tuon jakeen todellinen merkitys.
'Usko' sekä heprean että kreikan kielessä on sama kuin 'uskollisuus'.
En osaa alleviivata tätä voimakkaammin.
Olen jo viitannut tähän 4. Mooseksen kirjan ja Sefanjan yhteydessä.
Tosiasia on, että uskollisuus on se, joka pelastaa.
Kyse on siitä, että jatkaa uskomista.
Siitä, että säilyttää uskon.
Se sinut pelastaa. Ei se, että uskoo kerran ja saa lipun taivaaseen.
Vaan se, että pysyy uskollisena.
Että jatkaa uskomista silloinkin, kun babylonialaiset tulevat.
Kun tuntuu, että seinät kaatuvat päälle ja kun kaikki menee pieleen.
Kun silloin sanoo: "Luotan Häneen yhä edelleen", silloin olet selviytyjä.
Silloin olet pelastunut. Ymmärrättekö tämän merkityksen?
Sana 'usko' substantiivina esiintyy kolme kertaa Vanhassa testamentissa.
Kerran tässä.
Kerran sitä käytetään puhuttaessa uskollisuudesta avioliitossa.
'Usko' avioliitossa on sitä, että pysytään yhdessä.
Kunnes kuolema teidät erottaa. Sitä on usko avioliitossa. Pysytään yhdessä.
Televisiossa oli pariskunta 70- vuotishääpäivähaastattelussa.
Haastattelija kysyi vanhalta papalta:
"Harkitsitko kertaakaan avioeroa noiden 70 vuoden aikana?"
Hän sanoi: "Avioeroako? En koskaan! Murhaa kyllä useinkin."
Kaikki olivat tosi onnellisia, koska heillä oli ollut taistelunsa
ja erimielisyytensä, mutta he olivat yhä yhdessä.
Sitä on usko. Uskosta puhutaan myös Mooseksen yhteydessä
kun hän rukoili ja Aaron ja Hur pitivät hänen käsivarsiaan ylhäällä.
Hän rukoili siihen saakka, kunnes taistelu oli voitettu.
Usko ja uskollisuus ovat täsmälleen sama asia.
Sama sana sekä kreikan että heprean kielessä.
Kun luet sanan 'usko', sinun tulee lukea samalla sana 'uskollisuus'.
Ymmärrättekö, mitä sanon?
Et voi uskoa Jeesukseen, ellet jatka uskomista Häneen.
Uskominen Häneen kerran ei ole uskoa.
Usko on sitä, että jatkaa uskomista tuli mitä tuli.
Se on uskollisuutta, sitä että säilyttää uskonsa.
Pidän tuosta fraasista: "Säilyttää uskonsa jonhonkuhun."
Uskon säilyttäminen Herraan pelastaa vanhurskaan.
Toipa tulevaisuus tullessaan mitä vain
se pelastuu, joka säilyttää uskonsa Herraan tuomiopäivään saakka.
Siksi kaikissa kolmessa evankeliumissa sanotaan:
"Se joka pysyy uskollisena loppuun saakka, pelastuu."
Ne, jotka jatkavat uskomista.
Mielenkiintoinen seikka on se, että Habakukille sanotaan
että hyvät ihmiset selviävät Babylonian tuomiosta
"säilyttämällä uskonsa Minuun."
Kolme eri kirjoittajaa käyttää tätä jaetta Uudessa testamentissa.
Aina se viittaa jatkamiseen uskollisesti.
Esimerkiksi Paavali sanoo Room. 1:16: "En häpeä evankeliumia."
"Se on Jumalan voima pelastukseksi jokaiselle, joka jatkaa uskomista."
"Sillä kyse on on uskosta alusta loppuun saakka."
Kirjaimellisesti hän sanoo: "Kyse on uskosta uskoon kuten kirjoitettu on:
'Vanhuskas on elävä uskostantansa.'" Ja hän siteeraa Habakukia.
Se toisin sanoen alkaa uskosta ja päättyy uskoon.
Pelastus tulee, kun jatkaa uskomista. Uskollisuudesta.
Uskosta, joka pitää kiinni, tapahtuipa mitä tahansa.
Hepr. 10 sanoo: "Emme ole niitä, jotka vetäytyvät pois omaksi kadotuksekseen."
"Olemme niitä, jotka jatkavat uskomista ja pelastuvat."
"Niin kuin kirjoitettu on: 'Vanhurskas on elävä uskostansa'."
Siinä se on taas.
Aina, kun tätä on siteerattu Uudessa testamentissa
painopiste on uskomisen jatkamisessa. Uskoa alusta loppuun.
Ei vetäytymisessä taaksepäin, vaan luottamuksen jatkamista.
Tämä on hyvin tärkeä seikka, sillä valitettavasti tätä tekstiä käytetään
sanomaan, että jos ihminen on uskonut minuutinkin elämästään
hän on pelastunut. Se on näiden sanojen karkeaa väärinkäyttöä.
"Vanhurskas on elävä säilyttäessään uskonsa Herraan."
Painotan sitä hyvin vahvasti, koska kristityissä on paljon omahyväisyyttä.
He käyttävät Raamatun vastaisia fraaseja tukemaan näkemyksiään.
"Kerran pelastettu, aina pelastettu." Minusta se on kamala fraasi.
Ne, jotka säilyttävät uskonsa Herraan, selviytyvät pahimmistakin.
Jatkakaa uskomista ja pelastutte.
Vanhurskaat pelastuvat säilyttämällä uskonsa.
Antakaa anteeksi, että olen käyttänyt paljon aikaa tähän.
Mutta se on hyvin tärkeä asia. Varsinkin kun se on poimittu esiin
ja siitä on tehty protestanttisen reformaation Magna Charta.
Vanhurskas elää jatkamalla uskomista.
Se on sille paras käännös.
Jumala sanoo: "Eivät vain vanhurskaat pelastu säilyttämällä uskonsa
vaan babylonialainen tuomio tulee."
Jumala hoitelee heidät ja heidänkin vuoronsa tulee.
Luvun 2 jälkiosassa on sarja voi-huutoja.
Sana 'voi' Kirjoituksissa on kirous.
Älkää ikinä käyttäkö sitä.
Vapisen, kun kuulen vanhempien sanovan lapselle:
"Voi sinua, jos teet vielä noin." Se on lapsen kiroamista.
Kun Jeesus sanoi "Voi" se oli kauheaa.
Tiesittekö, että Hän sanoi 'Voi' yhtä monta kertaa kuin 'Siunattu'.
"Siunattuja olette te köyhät. Voi teitä, te rikkaat."
"Siunattuja ovat murheelliset. Voi teitä, jotka nyt nauratte."
Eipä ole tuota kuullu saarnattavan viime aikoina.
Hän sanoi: "Voi." "Voi, voi."
Kaikissa Galilean ympärillä olleissa kaupungeissa asui 250 000 ihmistä
Jeesuksen aikana, viidessä isoimmassa kaupungissa.
Jeesus sanoi 'Voi' niistä neljälle.
Hän sanoi: "Voi sinua, Kapernaum. Voi sinua, Beetsaida. Voi sinua, Korasin."
Mutta Hän ei sanonut 'Voi' Tiberiaalle ja kun menee Galilean rannalle nykyään
on pakko asua Tiberiaassa, koska muita kaupunkeja ei ole.
Kaikki ne kaupungit, joille Jeesus sanoi 'Voi' ovat kadonneet maanpäältä.
Joitakin niistä ei edes pystytä löytämään enää.
Kapernaumin rauniot ovat nähtävissä ja pari kiveä Korasinista.
Mutta "Voi, voi!" Ilmestys- kirjassa on Voi-huutoja.
Habakuk julistaa: "Voi teitä, babylonialaiset!"
"Teidänkin päivänne koittaa. Jumala käyttää teitä rangaistakseen meitä."
"Mutta voi teitä!" Hän listaa 5 asiaa, joiden vuoksi Jumala rankaisee heitä.
Epäoikeudenmukaisuus: varastaminen, ryöstely ja sotasaaliin ottaminen.
Imperialismi: diktatuurin ottaminen yli muiden kansojen.
Epäinhimillisyys: verenvuodatus, orjatyö, jolla rakennettiin Babylon
yksi maailman seitsemästä ihmeestä.
Kohtuuttomuus: He juopuivat usein, he olivat alkoholisteja.
He tekivät kamalia asioita ryyppyjuhlissaan.
Se, että he tuhosivat eläimet ja jopa puut.
Tiesittekö, että kun Israel lähti sotaan
Jumala kielsi heitä kaatamasta yhtään puuta?
Ellei sitä tarvittu sodankäyntiin.
Hän sanoi: "Teillä ei ole sota puita vastaan. Ne kuuluvat Minulle."
Kun luin Vietnamin sodasta ja siitä, miten metsät tuhottiin kemikaaleilla
ajattelin, että tuota Jumala ei kyllä hyväksy.
"Ette te käy sotaa puita vastaan."
Mutta babylonialaiset kävivät ja ennen muuta heidän epäjumalanpalveluksensa.
He palvoivat elotonta puuta ja elottomia kiviä ja metalliesineitä.
Näiden viiden asian vuoksi: epäoikeudenmukaisuus, imperialismi
epäinhimillisyys, kohtuuttomuus, epä- jumalanpalvonta, Jumala sanoi: "Voi!"
Habakuk julisti Babylonin tuomion jo ennen kuin se saavutti valtansa.
Eikö ole aika mielenkiintoista!
Näin Jumala siis vastasi väitteeseensä
että hyvät pelastuvat ja pahat saavat kärsiä.
Sitten seuraa ihana fraasi: "Olkoon koko maa vaiti Jumalan edessä."
Tällä Jumala haluaa sanoa: "Suu kiinni!"
Kun hän sulki suunsa, hän näki valon.
Se muutti hänet. Hän lopetti riitelyn Jumalan kanssa ja oli hiljaa.
Hän mietti, mitä Jumala oli sanonut. Hänen koko mielialansa muuttui.
Ja hän alkoi laulaa. Tässä tulemme lukuun 3.
Se on hänen mietiskelynsä lopputulos.
Mahtava laulu, jonka hän sävelsi mielessään ja omalla kädellään.
Hän antoi musiikilliset ohjeet jousisoittimista.
Hänen koko ajattelunsa muuttui.
Hänen väittelynsä perustui ajatteluun, joka keskittyi siihen hetkeen.
Nyt hän katsoo menneisyyteen ja näkee, että Jumala puuttui aina asioihin.
Ja hän katsoo tulevaisuuteen ja näkee, että Jumala tulee puuttumaan jälleen.
"Olen valmis odottamaan."
Luen teille version, jonka olen kirjoittanut.
Olen yrittänyt laittaa luvun 3 nyky- muotoon tänä päivänä laulettavaksi.
Luen sen läpi teille. Se on aika pitkä laulu, mutta lukukin on pitkä.
Näin se menee. Joillakin on kappale siitä edessänne. Muut kuunnelkaa.
Herra, maineesi on kiirinyt edelläsi jo ennen kuin paljastit käsivartesi.
Kertomukset niin ylenpalttisista teoista
että jo niiden kuuleminen saa minut pelkäämään.
Herra, tee ne tänään jälleen. Todista, että olet yhä sama.
Mutta vihassasi muista laupeutta.
Nimesi kunniaksi.
Katsokaa! Pyhä Jumala laskeutuu ja levittää taivaalle kirkkaat säteet.
Hänen voimallista kättään seuraa ylistyksen äänet kautta maan.
Mutta syylliset kansat vapisevat, rutto ja vitsaus pelkonaan.
Jopa muinaiset vuoret sortuvat, kun Jumala iätön ilmestyy.
Oletko vihainen joille?
Onko vihasi virtojen yllä?
Raivoatko merta vastaan hevosinesi ja vaunuinesi?
Kukkuloiden vääntelehtiessä ja laaksojen tulviessa
aurinko ja kuu seisahtuvat paikoilleen peloissaan.
Lentävän nuolen välähdys kuin leimahtava keihääsi.
Kulkien kautta maanpiirin kostaen ja puiden kansoja loppuun saakka.
Kaikki vain pelastaaksesi valitun kansasi - pelastaaksesi Voideltusi.
Olet murskannut heidän pahan johtajansa -
riisunut alasti ja halkaissut hänen kallonsa.
Niin hänen rynnäköivät, nauttivat soturinsa hajaantuvatkin tuuleen.
Kuultuaan lopullisen tuloksen, tietäen kaiken, ei vain osia
tunne valtaa ruumiini - huuleni vapisevat, sydämeni hakkaa.
Vapisevat jalkani pettävät altani, vaan silti kärsivällisesti odotan.
Milloin tunkeutuu vihollinen maahani, varmana sen karmeasta kohtalosta.
Vaikka viikunapuu ei kuki eikä köynnöksessä ole viinimarjoja -
vaikka oliivipuut ovat paljaat eikä maa tuota satoaan -
vaikka ei ole lampaita tarhoissa eikä karjaa vajoissa -
silti minä riemuitsen Pelastajassani
iloiten siitä, että Jumala on kaikki kaikessa.
Iloiten kohtaan tulevaisuuden vaipunut voimani uudistuneena.
Ja vihaiset kysymykseni vastauksen saaneina
tältä mahtavalta Kaikkivaltiaalta Herralta.
Näetkö, jalkani ja sydämeni hyppelee kuin peura vuoren rinteillä!
Aseta sanani pyhään musiikkiin - ääniin ja kielisoittimiin.
Ehkä tämä välittää teille jotakin tämän miehen sydämestä.
Mikä muutos! Riitelyä Jumalan kanssa. Levotonta painia Jumalan kanssa.
Nyt hänellä on rauha. Ja hän odottaa, mitä Jumala tulee tekemään.
Suomennos: Marketta Ruishalme