GAMLA TESTAMENTET ÖPPNAS
SEFANJA OCH HABACKUK Del 2
20 år efter Sefanja möter vi profeten Habackuk.
Namnet betyder "någon som omfamnar, kramar".
Habackuk klängde sig fast vid Gud.
Han höll fast vid Gud och vågade gräla med Gud.
Han propsade på att få svar av Gud -
men gillade inte de svar han fick.
Vi står åter inför viktiga grundläggande saker.
Konflikten mellan fakta och tro.
Ibland ser det vi tror inte ut att vara sanning -
för fakta verkar vara mot oss.
Om Gud är god och allsmäktig -
varför ska de oskyldiga lida och inte de skyldiga?
Varför griper Gud inte in tidigare?
Varför gör Han ingenting åt oredan i världen?
Många kämpar med dessa frågor för sig själva -
eller debatterar dem med andra.
Det bästa när man står inför stora frågor är att vända sig till Gud.
Och klänga sig fast vid Honom. Så gjorde Habackuk.
Habackuks mod och ärlighet kommer fram i profetian.
Jag har varma känslor för Habackuk när han grälar med Gud.
Till skillnad från Sefanja, är Habackuk full av ord att citera.
I Sefanja är knappast någon annan vers känd, utom -
"Han fröjdar sig över dig med jubel". Habackuk är annorlunda.
Ni har säkert hört folk be: -
Herre, "dina ögon är för rena för att se på det onda."
Det är direkt ur Habackuk.
Det är inte Gud som säger det, utan Habackuk.
Kanske han inte hade rätt, som vi ska se.
Ord som Gud sa kan vi citera fritt.
"Jorden ska bli full av kunskap om Herrens härlighet -
så som vatten täcker havets djup."
Eller: "Herren är i sitt heliga tempel.
Var stilla inför honom, hela jorden!"
"I din vrede må du tänka på att förbarma dig."
Eller: "Fikonträdet blomstrar inte mer -
och vinstocken ger ingen skörd.
Men jag vill jubla i Herren och glädja mig i min frälsnings Gud."
Den mest kända versen -
och protestanternas Magna Carta är: -
"Den rättfärdige skall leva genom sin tro."
Luther fick denna vers, Hab 2:4, att ljuda över Nord-Europa.
Det blev en reformationens marseljäs.
Tyvärr missförstådde de den. Och tolkade den fel.
Vi ska se noga på vad där står och vad det betyder.
Till sin form och struktur -
har Habackuk tydligt två delar.
Kapitel 1-2 hör ihop och utgör första halvan.
Profetians andra halva är i kapitel 3.
Kontrasten mellan de båda halvorna är enorm.
I första delen brottas han med Gud.
I andra delen vilar han i Gud. Han har frid.
I första delen är han förtvivlad. I den andra är glad igen.
I första delen ropar han till Gud. Bokstavligen.
I andra delen sjunger han till Gud.
I första delen ber han. I den andra prisar han Gud.
I första delen är han otålig: "Gud, varför?"
I andra delen är han tålmodig: "Jag skall stilla vänta."
Först begär han rättvisa: Gud, var dröjer din rätt?
Sedan säger han: "I din vrede tänk på att förbarma dig."
Först är han nere, sedan på höjderna.
Vad hände med Habackuk?
Någonting stort måste ha hänt däremellan. Han är en ny man.
Vad förändrade honom?
Vi behöver se på profetian i detalj för att förstå det.
Så låt oss gå in på detaljerna.
Jag har gett första delen rubriken: "Klagande bön".
Om någon klagat inför Gud så är det Habackuk!
Han sade rent ut vad han tänkte till Gud.
Åter en gång helt ärlig i bönen.
Först klagade han att Gud gjorde för lite -
sedan att Gud gjorde för mycket!
Vissa människor blir aldrig nöjda!
Vissa är aldrig nöjda med vad Gud gör.
Han byter tråd mitt i - från att Gud inte gör tillräckligt -
till att Han gör för mycket.
Vi vill att Gud gör som vi tycker.
Det var Habackuks problem.
Andra delen kallar jag "Komponerad lovprisning".
Det är egentligen en sång.
Det står: "En bön, till musik."
Särskilt för stränginstrument. Vi ska sjunga den senare.
Vi ska sjunga den till Beethovens 9:e symfoni "Ode till glädjen".
Den har också en lång historia. - Det var en överblick.
Nu ska vi se på kärnan i Habackuks profetia.
Han trodde på vad jag kallar "frågande bön".
Brukar ni be så? Det är en viktig böneform som hjälpt mig mycket.
Ni har hört om förbön, när man ber om saker.
Frågande bön är när man ställer frågor till Gud.
Ofta talar Han till mig om jag ställer en fråga.
Jag bara ställer frågan.
Om jag kommer att tänka på något, i synnerhet något oväntat -
och inte vad jag tänkt mig, gör det intryck på mig.
Jag tror det är Gud och 9 gånger av 10 är det så.
När vår dotter dog, fick vi veta först efteråt -
hur mycket hon gjort för Herren!
Hon talade aldrig om det, men hon hade regelbunden -
kontakt med missionärer i Kina, Afrika och Haiti.
Hon var lovsångsledare i församlingen och sörjdes av alla.
Jag sade till Herren att jag är stolt över henne.
Men vad tycker Du om henne?
Genast fick jag orden: "Hon är en av mina framgångar."
Det predikade jag om vid hennes begravning.
Är du en Herrens framgång eller bland Hans misslyckanden?
Många har misslyckats sedan Judas Iskariot.
Ställ Gud frågor. Hur Han känner det?
Om du aldrig hört från Gud -
pröva med: "Finns det något i mitt liv Du inte gillar?"
Om du verkligen vill höra från Gud, fråga det!
När jag sade det till en dam, sa hon: "Jag vet vad det är."
Då sa jag: "Nej, det vet du inte. Det kan vara nåt annat. Fråga!"
Hon frågade och följande söndag sa hon: "Det var det."
Habackuk ställde frågor till Gud.
Habackuk kom 20 år efter Sefanja.
Josia hade inte uppnått det han ville med sin reform.
Sedan dödades han vid Megiddo år 608 f.Kr.
Efter honom kom en världslig, självisk -
kung med svag karaktär vid namn Jojakim.
Lagen blev utan kraft, rätten förvrängd och mutor förekom.
Laglöshet och förtryck fyllde Jerusalems gator, i Guds stad.
Det var inte längre tryggt att gå på gatorna ensam om kvällen.
Våld fyllde staden. Det blev värre och värre.
Habackuk måste se på detta och stod inte ut -
så han vände sig till Gud.
Vi ska också minnas vad som sker internationellt.
Det gick utför för assyrierna som fört bort de tio stammarna.
De var inte längre en stark världsmakt.
Habackuk visste att Gud inte tar assyrierna för att straffa Juda.
De var på nedgående.
Han såg ingen förändring i landet, politiskt.
Det såg ut som inget hände och läget i Jerusalem förvärrades.
Det är bakgrunden.
Han klagade inför Gud: Hur kan du bara se på och ingenting göra?
I Din heliga stad råder våld, mutor, fördärv och fruktan!
Det är förfärligt! Och Du griper inte in!
Varför ska jag se sådant elände?
Du har öppnat mina ögon, men stängt mina öron. Jag hör Dig inte!
Han lät Gud höra rent ut!
Han ville att Gud skulle vända läget -
och återupprätta lag och ordning.
Låter det bekant? Jag hör kristna be så idag.
Herre, varför vänder Du inte utvecklingen i England?
Varför upprättar Du inte lagen, så gatorna blir trygga igen?
Varför förändrar Du inte samhället?
Habackuk sade allt detta till Gud. Och Gud svarade.
Det är bra att gräla med Gud, men jag varnar: du vinner aldrig.
Gud gav Habackuk fem svar om varför Han inte grep in.
Varför lider inte de onda människorna?
Varför lider inte de brottsliga och våldsamma?
Gud svarade med fem påståenden.
1. Du ser inte tillräckligt långt. Titta vidare och bredare.
2. Du ska få se en överraskning.
3. Jag har planerat något som ska ske under din livstid.
4. Jag har inte sagt vad Jag ska göra, för du skulle inte tro det.
En fin, liten gliring!
5. Jag har redan börjat göra något, men du har missat det.
Ett bra svar, inte sant?
Så sade Gud till Habackuk, som måste ha känt sig rätt liten.
Vad gör Du då, Gud, som jag inte fattat?
Gud sa: Jag reser upp babylonierna.
Hittills hade Babylon bara varit en småstad längs Tigris.
Man hade knappt hört om den. Utom Hiskia.
Kung Hiskias stora misstag skedde när han låg sjuk.
Gud sa att han skulle bli frisk och gav tecknet med 40 minuter.
Soluret flyttade sig tio grader bakåt.
Babylon var en liten stad då med en liten kung.
Denna kung sände ett Krya på dig-kort till Hiskia.
Han sände det med med två av sina soldater -
som sa: Kungen i Babylon önskar dig ett snabbt tillfrisknande.
Hiskia blev så glad att någon så långt bort tänkte på honom -
att det gick honom åt huvudet.
Han sa: Vill ni se mitt palats?
Han visade dem palatset och sa: Mina skatter är inget -
jämfört med dem i templet. Vill ni se dem också?
Han visade dem alla sina skatter.
Profeten Jesaja kom in till Hiskia nästa dag.
Vilka var männen du visade runt?
De var gäster från staden Babylon långt borta.
Kungen där sände mig ett Krya på dig-kort. Jag är känd där också!
Jesaja sa: Babylon kommer att ta allt du visat de männen.
Från palatset och från templet.
Jesaja såg vad som skulle komma, men inte Habackuk.
Babylon växte nu och kungens makt tilltog.
De skulle inta Assyrien och bli stormakten vid Eufrat och Tigris.
Babylon skulle bli Jerusalems största fiende någonsin.
Så pass att Babylon och Jerusalem finns med i Uppenbarelseboken -
som prostituerad och ren brud.
Två kvinnor mot varandra i slutet.
Babylon går tillbaka till Babel.
Det är samma ord. Där Babels torn byggdes.
Det lilla Babylon som Hiskia tyckte var en oansenlig plats -
på andra sidan jorden höll på att bli en stormakt -
som skulle straffa Jerusalem.
Det är det Jag gör! Jag hämtar babylonierna och du ser det inte!
Du ser bara vad som sker i Jerusalem, men se längre!
Ser du inte vad som sker? En kraft reser sig i öst.
De blir Mitt redskap, när Min vrede kokar över mot denna stad.
De ska snart möta den.
Hiskia blev chockad. Som om Gud sagt -
att nordkoreanerna ska straffa sydkoreanerna.
Eller jag reser upp Nazi-Tyskland att straffa England.
Så handlar Gud med nationer.
Han reser upp en annan makt som tar itu med den onda makten.
Man ser det om och om igen. "Jag ska uppväcka kaldeerna."
Nu börjar Habackuk gräla precis tvärtom.
Han säger: Det är för mycket, Herre!
Alldeles för mycket! Jag har hört om kaldeerna.
De hade redan ett värre rykte än assyrierna som var ett grymt folk.
Assyrierna hade uppfunnit ett vedervärdigt dödsstraff.
De vässte en stör, slog ner den i marken -
och tog en man i benen och körde stören genom honom.
Det är ett förskräckligt sätt att dö.
Assyrierna var grymma men det var inget mot babylonierna.
Jag har redan berättat om deras brända jordens taktik.
När de intog ett land förstörde de allt liv på jorden.
Till och med träden högg de ner. De slaktade alla djur.
När babylonierna dragit förbi, fanns inget levande kvar.
De var ett hårt folk.
Habackuk insåg att om babylonierna kommer till Jerusalem -
lämnas inget kvar! Ingenting!
Detta är innebörden av orden: "Fikonträdet blomstrar inte mer, -
och vinstocken ger ingen skörd.
Fåren och boskapen rycks bort ur fållorna."
Vi sjunger de orden utan en aning om betydelsen.
Tanken bakom dem är: Inget levande kvar!
Habackuk sa: Det är för mycket! Om Du tar hit babylonierna...
Herre, här finns ännu några goda människor!
Han sa inte: Jag också. Men så menade han.
Det finns ännu rättfärdiga här.
Ska de dö med de onda, blir straffet för hårt.
Då blir ingen kvar av Ditt folk.
Jag är ledsen. Det är för mycket!
Du använder ondare människor än oss att straffa oss. Det är omoraliskt!
Det var då han sa: "Dina ögon är för rena för att se på det onda."
Det var Habackuks ord för att påverka Gud. Det är inte Guds ord.
Guds ögon är inte för rena för att se på det onda.
Han måste se på det onda varje dag.
Han ser varje våldtäkt, varje rån.
Vi behöver inte se det, men Han gör det.
Han försöker säga: Gud, Du kan inte bara stå och se på.
Dina ögon är för rena.
Att se rättfärdiga dö med onda, det kan Du inte tillåta.
Det är Habackuks logik.
Vi ska se upp med att citera människor, som om det var Guds ord.
Tänk igenom det noga. Det är Habackuk som säger så till Gud.
Han säger: Gud, du kan inte göra så! Men Gud gör så.
Varför använder du människor som är ondare än vi för att straffa oss?
Men Gud har ofta gjort det.
Han använder väldigt onda människor att straffa onda människor.
Låter det galet? Vi läser vidare.
Vad sker då med de goda? Sådana finns ännu i Jerusalem.
Ni vet vad babylonierna kommer att göra. De dödar alla!
Han gick upp i vakttornet och satt lite som Jona i Nineve.
Han satte sig för att se om Gud verkligen skulle göra det.
Han satt i vakttornet för att se om babylonierna kom.
Nästan som om han sade: Våga bara ta hit dem, Gud.
Habackuk är mycket mänsklig. Han grälar med Gud.
Gud sa: Habackuk! Det nyttar inte till nåt att du sitter där.
Gå ut på gatan och skriv detta på väggen -
så att de som springer förbi kan läsa.
Du borde varna dem, inte sitta och grubbla på vad Jag gör.
"Skriv upp synen, rista den på tavlor, så att den lätt kan läsas".
Gud visar oss vad Han ska göra -
så att vi ska be människor att förbereda sig.
Inte för att vi ska sitta och vänta, om Han gör det.
Vissa älskar att studera profetior och ändens tid -
bara för att ha koll.
Poängen med att studera Uppenbarelseboken är att -
få folk att förbereda sig.
Habackuk, kom ner från vakttornet. Skriv orden på gatorna.
Det finns 2 översättningar av versen: -
Att den som springer, kan läsa -
eller att den som läser, kan springa.
Jag vet inte vilken som är bäst. Båda passar i hebreiskan.
Vi ska hjälpa folk att förbereda sig, inte sitta och vänta.
Sedan sade Gud orden som gjort Habackuk känd.
"Den rättfärdige skall leva genom sin tro."
Vad betyder det?
Inte det protestanter och reformatorer fått det att betyda.
Vi ska se på det i sitt sammanhang.
Habackuk säger att babylonierna dödar alla -
både rättfärdiga och onda.
Gud åter säger: Nej. Jag ska skydda de rättfärdiga.
De ska överleva, om de förblir trogna mot Mig.
Det är betydelsen av "Den rätt- färdige skall leva genom tron."
De goda i Jerusalem ska över- leva om de förblir trogna i tron.
När babylonierna kommer, kan många förlora tron.
De säger: Var är Gud? Han har övergett oss.
Gud sa: De som håller fast vid tron på Mig -
ska besparas från den kommande domen.
Oroa er inte. Jag är en rättvis Gud.
Jag lovar dig, Habackuk: De goda ska överleva -
om de förblir trogna mot Mig, när det värsta sker.
Det är innebörden i versen.
'Tro' i hebreiskan och grekiskan -
är samma som 'trofasthet'.
Jag kan inte nog understryka det.
Jag har redan antytt detta i 4 Moseboken och Sefanja.
Det är trofasthet som frälsar.
Det gäller att hålla fast vid tron.
Det är att fortsätta tro.
Det frälser dig. Inte att en gång tro och få en himlabiljett.
Utan att hålla fast vid tron.
Att fortsätta tro även när babylonierna kommer -
när världen går under och allt går fel.
Att då säga "Jag litar på Honom" är att övervinna.
Förstår du?
'Tro' som substantiv finns bara tre gånger i Gamla Testamentet.
Ena gången här, andra gången om trohet i äktenskapet.
'Tro' i äktenskapet är att hålla samman -
tills döden skiljer åt. Tro är att hålla ihop.
Ett par intervjuades i TV på sin 70-åriga bröllopsdag.
Man frågade den gamla herrn: -
Övervägde du nånsin skilsmässa på dessa 70 år?
Han sa: Skilsmässa? Aldrig! Men ofta mord.
Alla blev väldigt glada för de hade haft sina kamper -
och tvister, men ändå hållit ihop. Det är tro!
Det står också om tro, när Mose bad och Aron och Hur höll -
upp hans händer. Han fortsatte be tills striden var vunnen.
Tro och trofasthet är samma sak.
Samma ord på grekiska och hebreiska.
När du läser 'tro', bör du samtidigt läsa 'trofasthet'.
Du kan inte tro på Jesus, om du inte håller fast vid tron på Honom.
Att tro en gång är inte tro.
Tro är att hålla fast vid tron vad som än sker. Trofasthet.
Jag gillar uttrycket att hålla fast vid tron på Herren.
Det frälsar de rättfärdiga.
Vad framtiden än för med sig, blir den räddad som håller -
fast vid tron till domens dag.
Därför står det: "Den som håller ut intill slutet skall bli frälst."
De som fortsätter att tro.
Det intressanta är att Habackuk får höra -
att de goda klarar sig i domen från Babylon -
"genom tron på Mig".
Tre författare i Nya Testamentet använder denna vers.
Det handlar alltid om att trofast hålla ut.
Till exempel Paulus i Rom 1:16 "Jag skäms inte för evangelium.
Det är en Guds kraft som frälser var och en som fortsätter att tro."
Det är tro från början till slut.
Bokstavligen: "av tro till tro, som det står skrivet:
'Den rättfärdige skall leva av tro'" (citat från Habackuk).
Det börjar med tro och slutar med tro.
Frälsning handlar om att fortsätta tro. I trofasthet.
En tro som håller ut vad som än sker.
Hebr 10: "Vi hör inte till dem som drar sig undan och går förlorade.
Vi hör i stället till dem som tror och vinner sina själar."
"Min rättfärdige skall leva av tro." Där är det igen.
Alltid när detta citeras i Nya Testamentet -
är betoningen på att hålla ut i tro. Från början till slut.
Att inte dra sig undan, utan fortsätta i tillit.
Det är viktigt. Tyvärr används texten för att säga -
att om man trott bara en minut, är man trygg.
Det är grovt missbruk av texten.
"Den rättfärdige skall leva genom att hålla ut i tro på Herren."
Jag betonar detta starkt på grund av självbelåtenhet bland kristna.
Man stöder sig på uttryck som inte stämmer med Skriften.
"En gång frälst, alltid frälst." Det är en förfärlig fras.
Det är de som håller ut i tro som klarar det värsta.
Fortsätt att tro och ni ska överleva.
De rättfärdiga ska överleva genom att hålla ut i tro.
Förlåt att jag tagit så mycket tid för detta.
Det är så viktigt. Särskilt när det plockats fram -
som reformationens Magna Carta.
De rättfärdiga ska leva genom att hålla ut i tro.
Gud säger: Inte bara ska de goda räddas genom att hålla ut i tro -
utan babylonierna ska också få sin dom. Deras tur kommer.
I senare delen av kapitel 2 följer en rad ve-rop.
Ordet 've' i Bibeln är en förbannelse.
Använd det aldrig.
Jag skakar när jag hör föräldrar säga till ett barn: -
Ve dig, om du gör så. Det är att förbanna barnet.
När Jesus sade 'Ve' var det förskräckligt.
Visste ni att Han sade 'Ve' lika ofta som 'Salig'?
"Saliga är de fattiga. Ve er som är rika."
"Saliga är de som sörjer. Ve er som skrattar nu."
Det har jag inte hört predikas på sistone.
Han sade 'Ve' och 'Ve, ve'.
I städerna runt Galileiska sjön bodde det 250 000 personer -
på Jesu tid. I fem betydande städer.
Jesus sa 'Ve' till fyra av dem.
"Ve dig, Kapernaum! Ve dig, Betsaida! Ve dig, Korasin!"
Men Han sa inte 'Ve' till Tiberias som är den enda som är kvar idag.
Alla de andra är försvunna.
Vissa kan inte ens hittas.
Ruinerna av Kapernaum är där, några stenar av Korasin.
"Ve, ve" finns också i Uppenbarelseboken.
Habackuk säger: Ve er, babylonier!
Er dag ska komma. Gud använder er för att straffa oss.
Ve er! Han räknar upp fem saker som Gud ska döma dem för.
Orättvisa: stöld och plundrande.
Imperialism: diktatorer över andra folk.
Omänsklighet: blodspillan, slavarbete som byggt Babylon -
ett av världens sju underverk.
Omåttlighet. De söp ofta, var alkoholister.
De gjorde gräsliga saker på sina supkalas.
De förstörde djur och träd.
Visste ni att när Israel drog ut i krig -
förbjöd Gud dem att hugga ner träd?
Om de inte behövdes i kriget.
Han sa: Ni krigar inte mot träden. De är Mina.
När jag läste om Vietnam-kriget, hur skogar förstörts kemiskt -
tänkte jag Gud godtar inte det.
"Träden ska inte drabbas." Men babylonierna förstörde dem.
Framför allt: Avgudadyrkan.
De tillbad avgudar av trä, stenar och metall.
Dessa fem: orättvisa, imperialism, omänsklighet, -
omåttlighet och avgudadyrkan. För dem sade Gud: "Ve!"
Habackuk förkunnade Babylons dom redan innan det kom till makten.
Intressant! Så Gud svarade att de goda ska överleva -
och de onda få lida.
Sedan följer den fina frasen: "Var stilla inför honom, hela jorden!"
Med det vill Gud säga åt Habackuk: "Håll mun!"
När han teg, såg han ljuset.
Det förändrade honom. Han slutade gräla med Gud och teg.
Han tänkte på vad Gud sagt. Hans sinnestämning ändrades.
Han började sjunga. Nu kommer vi till kapitel 3.
Det är slutsatsen av hans meditation.
En mäktig sång som han komponerade -
och arrangerade för stränginstrument, "shigjonót".
Hans tänkande förändrades.
Grälet med Gud var baserat på här och nu.
Nu såg han bakåt och såg att Gud alltid grep in.
Han såg framåt och såg att Gud ska gripa in igen.
Jag är beredd att vänta.
Jag ska läsa en egen version.
Jag har försökt göra Hab 3 till en modern sång.
Jag läser den först. Den är ganska lång, men det är Hab 3 också.
Någon har texten framför sig. Ni andra kan lyssna.
Herre, Ditt rykte har gått före Dig sedan Du blottade Din arm.
Budskap om så väldiga gärningar -
att jag bävar bara jag hör om dem.
Gör dem igen, Herre! Visa att Du är densamma -
men förbarma Dig i Din vrede, Ditt namn till ära.
Se! Gud, den Helige, stiger ner. Himlen täcks av Hans härlighet.
Strålar går ut från Hans kraftfulla händer, jorden fylls av Hans lov.
Skyldiga folk bävar av fruktan för pest och feberglöd.
Urgamla berg splittras, när den Evige uppenbarar sig.
Är Du arg på floderna?
Är Du vred på strömmarna?
Rasar Du mot haven med Dina hästar och vagnar?
Höjderna sjunker ner och dalarna översvämmas.
Sol och måne står stilla av fruktan -
i skenet av Dina flygande pilar, i glansen av Ditt blixtrande spjut.
I hämnd går Du fram över jorden och skördar folken tills det är klart.
Allt för att frälsa Ditt utvalda folk och rädda Din Smorde.
Du har slagit deras onde ledare -
klätt av honom naken och krossat hans huvud.
Hans framstormande, skadeglada krigare sprids för vinden.
När jag hört hur det slutar, sett helheten och inte bara delar -
grips jag i mitt innersta. Mina läppar skälver, hjärtat bultar -
benen darrar och viker sig. Ändå väntar jag tålmodigt på
när fienden invaderar mitt land, säker på hans olyckas dag.
Om än fikonträdet inte blomstrar och vinstocken inte ger skörd -
om än olivträdets frukt slår fel och fälten inte ger gröda -
om än fåren saknas i fållorna och boskapen i stallen -
ska jag ändå jubla i min Frälsare -
glad att Gud är allt i alla.
Med glädje möter jag framtiden. Mina tynande krafter är förnyade.
Mina arga frågor har fått sitt svar -
av denna väldiga Allsmäktiga Gud.
Se! Mitt hjärta och mina fötter går fram som en hjort på höjderna!
Lägg mina ord till helig musik - till sång och strängaspel!
Kanske detta förmedlar något från denna mans hjärta.
Vilken förändring! Gräl med Gud, och rastlös kamp.
Nu har han frid. Han väntar på det Gud ska göra.
Översättning: Heaven TV7 Sverige