VANA TESTAMENT AVANEB
SEFANJA ja HABAKUK, osa 2 David Pawson
20 aastat peale Sefanjat tuleb esile prohvet Habakuk.
Tema nimi tähendab "Jumalast kinni haarama".
Vahel nimetan teda "klammerdujaks".
Ta klammerdus Jumala külge, julges Temaga vaielda.
Käis peale, et vastuseid saada, kuid vastused ei meeldinud talle.
Siin on taaskord teemaks olulised põhiküsimused:
usu ja faktide vaheline vastuolu.
See, mida usume, ei näi mõnikord tõene,
sest faktid nagu räägiksid meie vastu.
Kui Jumal on hea ja kõikvõimas,
miks siis süütud kannatavad ja süüdlased mitte?
Miks Jumal ei tegutse kiiremini?
Miks Ta ei tee midagi korralagedusega meie maailmas?
Paljud maadlevad nende küsimustega, aga pigem omaette, oma mõtetes,
või siis teiste inimestega väideldes.
Aga õigem on nende probleemide pärast maadelda Jumalaga.
Ja klammerduda Tema külge, kuni vastuse saad. Habakuk nii tegigi.
Habakuki julgus ja ausus tuleb tema raamatus hästi esile.
Mulle on Jumalaga väitlev Habakuk südamelähedane.
Vastupidiselt Sefanjale on siin hulgaliselt tsiteeritavaid salme.
Ma ei arva, et võiksite Sefanjast salme tsiteerida, välja arvatud laul
"Ta rõõmustab teie rõõmust" - ta on Habakukist väga erinev.
Olete kindlasti kuulnud inimesi palvetamas:
"Oo, Issand, Sinu silmad on liiga puhtad, et vaadata kurja!"
See on võetud Habakukist.
Kuigi seda ei öelnud Jumal, vaid Habakuk ise.
Ja tal ei pruukinud õigus olla, nagu hiljem näeme.
Kuid on muid sõnu, mida Jumal ise ütles ja mida me julgelt tsiteerime.
"Sest maa saab täis Jehoova au tundmist,
otsekui veed katavad mere põhja!"
Või: "Aga Jehoova on oma pühas templis,
Tema palge ees vaikigu kogu maa."
Või: "Vihas mõtle halastusele!" Seda olete kindlasti kuulnud.
Või: "Kuigi viigipuu ei õitse ja viinapuudel pole vilja;
ometi rõõmutsen mina Jehoovas, hõiskan oma pääste Jumalas!"
Kuid kõige kuulsam Habakuki salm,
millest peale reformatsiooni sai protestantide Magna Charta, on:
"Õige elab oma usust."
Martin Luther lasi salmil 2:4 kõlada kogu Põhja-Euroopas,
tehes sellest reformatsiooni marseljeesi.
Kuid salmist saadi valesti aru, tõlgendati valesti.
Tuleb hoolega uurida, mida see õieti tähendab.
Vaatame Habakuki raamatu ülesehitust. See jaguneb selgelt kahte ossa.
Ptk-d 1 ja 2 kuuluvad kokku ja moodustavad ühe osa.
Teise osa moodustab ptk 3.
Kontrast kahe osa vahel on tohutu.
Esimeses Habakuk maadleb Jumalaga, toimub tõeline võitlus.
Teises osas ta puhkab Jumalas, tema üle on rahu.
Esimeses on Habakuk meeleheitel. Teises aga taas õnnelik.
Esimeses ta otsesõnu karjub Jumala peale.
Teises laulab Jumalale.
Esimeses ta palvetab. Teises ta ülistab.
Esimeses on ta kannatamatu: "Jumal, miks? Miks Sa nii tegid?"
Teises on ta kannatlik ja ütleb: "Ma ootan Jumalat."
Esimeses ta nõuab taga õiglust: "Jumal, miks Sa viivitad õiglusega?"
Aga teises osas ta ütleb: "Issand, oma vihas ole armuline!"
Esimeses osas on ta sügavas augus, teises osas kõrgel tipus.
Mis Habakukiga siis juhtus?
Midagi väga olulist pidi vahepeal aset leidma.
Ta on muutunud mees. Mis selle muutuse põhjustas?
Vaatame prohveteeringut üksik- asjalikult, et muutust mõista.
Esimese osa nimetasin "Etteheitepalveks".
Kui iganes keegi on Jumalaga riielnud, siis on see Habakuk.
Ta oli oma etteheidetes aus ja ütles Jumalale täpselt seda,
mida mõtles - ehe ausus palvetamisel.
Alguses ta heitis ette, et Jumal tegi liiga vähe.
Seejärel heitis ette, et Jumal tegi liiga palju.
Osad inimesed pole kunagi millegagi rahul!
Osadele inimestele ei meeldi kunagi viis, kuidas Jumal tegutseb.
Habakuk muudab oma väiteid isegi keset etteheidet
sõnadest "Jumal, Sa ei tee piisavalt!" sõnadeks "Jumal, teed liiga palju!"
See oli Habakukile tõsine probleem.
Teise osa nimetasin "Rahulik ülistus",
sest see on tegelikult laul.
Siin on kirjas: "Habakuki palve kaebelaulude kujul."
Habakuk soovis oma laulule keelpillisaadet. Laulame seda hiljem.
Laulame Beethoveni 5. sümfoonia "Ood rõõmule" viisil.
Sellega on omakorda pikk lugu...
Aga niisiis - ülesehitus.
Vaatame seda osa, mis on Habakuki prohveteeringu keskmes.
Ta uskus sellesse, mida mina nimetan "küsitlev palve."
On see teile tuttav?
See on väga tähtis palvevorm ja mind on see palju aidanud.
Olete kuulnud eestpalvest - selles palutakse Jumalalt midagi.
Aga küsitlevas palves esitatakse Jumalale küsimusi.
Tihti juhtub, et Ta räägib minuga, kui küsimusi esitan.
Ma ei taotle vastust, vaid lihtsalt esitan küsimuse.
Kui midagi tuleb mu mõttesse, eriti kui see on väga ootamatu
ja minu enda mõtteviisist erinev, üllatab see mind.
Usun siis, et see on Jumalalt, ja 9 korral 10-st nii ongi.
Kui meie armas tütar suri, saime alles tagantjärele teada,
kui palju oli ta Jumalale teinud. Olime hämmastunud.
Ta ei rääkinud sellest kunagi, kuid ta oli olnud pidevalt
kontaktis misjonäridega Hiinas, Aafrikas, Haitil ja mujal.
Ta oli ülistusjuht koguduses - kõik leinasid teda.
Ütlesin Jumalale: "Issand, olen väga uhke oma tütre üle."
"Aga mida Sina temast mõtled? Milline on Sinu arvamus?"
Hetkega tulid mu mõttesse sõnad:
"Ta oli üks Minu õnnestujatest."
Sellest jutlustasingi tütre matusel.
Kas oled üks Jumala õnnestujatest või üks läbikukkujatest?
Tal on olnud mitmeid läbikukkujaid pärast Juudas Iskarioti.
Esitage Talle küsimusi! Küsige, mida Tema arvab.
Kui sa pole kunagi oma elus kuulnud Jumalat kõnelemas,
proovi küsida nii: "Kas mu elus on midagi, mis Sulle ei meeldi?"
Kui sa tõesti tahad kuulda Jumalat rääkimas, esita Talle see küsimus!
Kui soovitasin seda ühele naisele, ütles ta: "Ma tean, mis see oleks!"
Ütlesin: "Ei, sa ei tea. See võib olla midagi hoopis muud. Küsi Temalt!"
Ta küsis. Ja järgmisel pühapäeval teatas:"Nii oligi!".
Habakuk esitas Jumalale küsimusi.
Meenutagem, et Habakuk tuli 20 aastat peale Sefanjat.
Kuningas Joosija polnud reformidega loodetud tulemusi saavutanud.
Aastal 608 eKr suri Joosija Megiddos.
Peale teda tuli võimule väga jumalakartmatu ja isekas
elunautlejast kuningas Joojakim.
Seadus kaotas jõu. Õiglust väänati. Levis pistiseandmine, korruptsioon.
Seadusetus ja rõhumine täitis Jeruusalemma, Jumala linna.
Kuni polnud enam ohutu õhtuti üksi linnatänavatel kõndida.
Linn oli täis vägivalda. Olukord läks järjest hullemaks.
Habakuk pidi seda kõike pealt vaatama.
Suutmata seda taluda, pöördus ta Jumala poole.
Meenutame korraks ka rahvusvahelist olukorda.
Assüürlased, kes olid kaasa viinud 10 suguharu,
olid nüüd ise hääbumas.
Tugevat maailmavõimu polnud enam.
Seega Habakuk teadis, et Jumal ei saa tuua assüürlasi
Juudat karistama, kuna nemad olid allakäigul.
Ja ta ei näinud poliitilisel maastikul mingit muudatust.
Näis, et midagi ei juhtu ja Jeruusalemm läheb aina allamäge.
Selline oli olukorra taust.
Habakuk tegi Jumalale etteheiteid:
"Kuidas Sa võid tegevusetult pealt vaadata?"
"Sinu pühas linnas lokkab vägivald, pistis, rikutus, hirm!"
"See on kohutav! Ja Sa ei võta midagi ette!"
"Miks Sa lased mul seda kõike pealt vaadata?"
"Oled avanud mu silmad, aga sulgenud mu kõrvad. Ma ei kuule Sind!"
Ta paiskas kõik Jumalale välja.
Ta tahtis, et Jumal oma sekkumisega muudaks ühiskonda
ning taastaks seaduse ja korra.
Kõlab tuttavalt? Usklikud paluvad nii ka tänapäeval.
"Jumal, miks Sa ei too Inglismaale suunamuutust?"
"Miks Sa ei pane jalule seadust ja korda, et tänavail võiks
taas ohutult liikuda?"
"Miks Sa ei muuda ühiskonda?"
Habakuk rääkis Jumalale samu asju.
Ja siis Jumal vastas.
Võid küll Jumalaga väidelda, aga hoiatan juba ette,
et sa seda väitlust kunagi ei võida.
Jumal andis 5 vastust Habakuki küsimustele "Miks Sa ei tee midagi?"
"Miks kriminaalid ja vägivaldsed inimesed ei pea kannatama?"
Jumal andis viis vastuväidet.
Ta ütles: "Sa ei vaata piisavalt kaugele."
"Ava silmad, et näha kaugemale."
Teiseks Ta ütles: "Sind ootab ees suur üllatus, Habakuk."
Kolmandaks: "Olen plaaninud midagi, mis juhtub sinu eluajal."
Neljandaks: "Ma pole sulle rääkinud, mida teen, sest sa ei usuks."
Viiendaks: "Olen sellega juba alustanud, kuid sa pole märganud."
Päris hea vastus, kas pole? Nii Jumal vastas Habakukile,
kes end seejärel ilmselt üsna tühisena tundis:
"Mida Sa siis teed, et mina pole märganud?"
Jumal vastas: "Toon esile babüloonlased."
Babülon oli senini olnud lihtsalt üks linnake Tigrise jõe ääres.
Keegi polnud sellest õieti kuulnudki. Peale Hiskija.
Hea kuningas Hiskija oli teinud ühe suure vea.
Kord oli ta väga haige. Jumal lubas, et ta paraneb, andes
"40 minuti tunnustähe"-päikesekell liikus 10 kraadi võrra tagasi.
Niisiis, Babülon oli sel ajal väike linn vähetähtsa kuningaga.
Too tähtsusetu kuningas saatis Hiskijale tervituskaardi
"Parane hästi!", et näidata oma head suhtumist.
Ta saatis teele kaks sõdurit, kes tulid Hiskija juurde, öeldes:
"Babüloni kuningas soovib sulle kiiret paranemist!
Ja saadab selle kaardi su kaminapealsele."
Hiskija oli väga meelitatud, et keegi nii kaugelt maalt
huvitub tema tervisest - ja see hakkas talle pähe.
Ta ütles: "Kui te siin juba olete, kas tahaksite näha mu paleed?"
Ta näitas neile paleed, öeldes: "Minu varandus pole midagi
võrreldes templi aaretega! Kas tahaksite ka neid näha?"
Ta viis külalised templisse ja näitas kõiki selle aardeid.
Prohvet Jesaja tuli järgmisel päeval Hiskija paleesse.
"Kes need mehed olid, kellele sa kõike näitasid?"
"Oo, nad tulid kaugelt Babüloni-nimelisest linnast.
Babüloni kuningas saatis mulle tervituskaardi.
Ma ei arvanudki, et olen nii kuulus!"
Jesaja ütles: "Babülon viib ära kõik, mida sa neile
kahele mehele näitasid. Nii paleest kui templist."
Isegi Jesaja nägi, mis oli tulemas, kuid Habakuk mitte.
Sel ajal oli Babülon tõusmas ja kuninga võim kasvamas.
Nad vallutasid Assüüria ja neist oli saamas võimas riik idas,
Tigrise ja Eufrati aladel.
Babülonist sai Jeruusalemma kõikide aegade suurim vaenlane.
Isegi Ilmutuseraamatu lõpus on Babüloni ja Jeruusalemma
kujutatud kui räpast prostituuti ja veatut pruuti.
Lõpu eel on need kaks naist vastamisi.
Babülon tuleneb sõnast Paabel.
Seal ehitatigi Paabeli torn.
Sama Babülon, mida Hiskija pidas vaid väikeseks linnaks sealpool
ilmamaad, oli tõusmas suurvõimuks, karistamaks Jeruusalemma.
"Seda ma teen! Toon esile babüloon- lased, aga sina pole märganud!"
"Näed vaid seda, mis toimub Jeruusa- lemmas, aga vaata kaugemale!"
"Kas sa ei näe, mis on toimumas? Võim on tõusmas idast!"
"See on Minu ülekeeva viha vahend selle linna vastu!"
"Nad peavad sellega silmitsi seisma."
Habakuk oli täiesti shokis. Umbes samamoodi, kui Jumal ütleks,
et toob põhja-korealased karistama lõuna-korealasi.
See oleks samasugune shokk.
Või Natsi-Saksamaa karistama Inglismaad.
Sellisel viisil tegutseb Jumal rahvaste keskel.
Ta toob esile võimu, millega karistab mõnda teist võimu.
Ajaloos näeme seda korduvalt.
Nüüd hakkab Habakuk hoopis vastupidi väitlema, öeldes:
"See on liig, Issand! Ilmselge liig!"
Babüloonlaste maine oli juba saanud hullemaks kui assüürlastel,
keda teati kui väga julma rahvast.
Assüürlased mõtlesid välja ühe jubedatest tapmisviisidest:
nad teritasid puust vaia, pistsid ühe otsa maasse,
võtsid inimese jalgupidi kinni ja torkasid vaiast läbi.
Nad nimetasid seda julma meetodit "läbitorkamiseks".
Assüürlased olid julmad, kuid see polnud võrreldavgi babüloonlastega.
Rääkisin juba, et babüloonlased kasutasid nö põletatud maa taktikat.
Kui nad vallutasid mõne maa, siis nad sõna-sõnalt hävitasid
sellelt maalt kõik elumärgid.
Isegi kõik puud raiuti maha ja kõik loomad tapeti.
Kui babüloonlased maast üle käisid, hävis kõik elav.
Nad olid julm rahvas.
Habakuk mõistis, et kui nemad Jeruusalemma tulevad,
ei jää sellest midagi järele!
Mitte midagi.
See selgitab sõnu: "Kui viigipuu ei õitse ja viinapuudel pole vilja.."
Ja lambad ja veised kaovad tarast.
Seda need sõnad tähendavad.
Me lausume või laulame neidsamu sõnu
ja meil pole aimugi, mis nende taga tegelikult peitub.
Nende taga on mõte: "Kõik elusolev hävib!"
"Jumal, see on liig! Kui Sa tood need babüloonlased..."
"Saa aru, et siin linnas elab siiski veel mõni hea inimene!"
Ta ei öelnud:"Mina sealhulgas!", aga seda ta mõtles.
"Siin linnas on ka õigeid inimesi ja
nemad hukkuvad koos õelatega. See on liiga ränk karistus, Issand!"
"Su rahvast ei jää midagi järele!"
"Ma lihtsalt ei suuda seda aksepteerida! See on liig!"
"Pealegi kasutad meist halvemat rahvast meie karistamiseks."
"See on moraalitu tegu!"
Edasi ütles ta: "Sinu silmad on puhtad, Sa ei või vaadata kurja."
See oli Habakuki enda väide, millega ta tahtis Jumalat mõjutada.
Need pole Jumala sõnad. Need pole Tema kohta tõesed.
Jumala silmad pole sellised, et Ta ei saaks vaadata kurja.
Ta peab vaatama kurja iga päev.
Ta näeb igat vägistamist, igat kallaletungi...
Meie ei pea neid nägema, aga Tema peab.
Prohvet üritab väita: "Jumal, Sa ei saaks ju olla kõrvaltvaataja."
"Su silmad on liiga puhtad, et kurja pealt vaadata."
"Sa ei saa vaadata õiget suremas nagu õelat!"
See on Habakuki väide.
Olgem ettevaatlikud, tsiteerides inimeste väiteid Jumala sõnadena.
Mõelge selle üle hoolikalt järele.
Siin ütleb Habakuk, et Jumal ei või nii teha, aga Jumal teeb siiski!
Teises peatükis on Habakuk Jumala peale väga ärritunud.
Ta küsib: "Miks kasutad meist veel kurjemaid inimesi halbade
karistamiseks? See on moraalitu!"
Kuid Jumal on sageli niimoodi teinud.
Ta kasutab väga halbu inimesi karistamaks halbu inimesi.
Kõlab hullumeelselt? Loeme edasi.
Mis siis headest inimestest saab?
Jeruusalemmas on veel mõned head inimesed alles!
Kui babüloonlased tulevad, siis nad ei tee heal ega halval vahet.
Nemad tapavad ära kõik.
Habakuk läks müüri vahitorni ja istus seal justnagu Joona Niineves.
Istus ja ütles: "Ma nüüd vaatan, kas Ta tõepoolest teeb nii."
Istus vahitornis, et näha, kas babüloonlased tõesti tulevad.
Peaaegu nagu öeldes: "Eks katsu nad siia tuua, Issand!"
Habakuk käitub Jumalaga vaieldes väga inimlikult.
Jumal ütleb: "Habakuk! Sinust pole siin üleval istudes mingit kasu."
"Mine alla tänavatele ja kirjuta kõik need sõnad seintele,
nii et möödujad saaksid neid lugeda!"
"Sina peaksid neid hoiatama, mitte istuma ja vaatama,
mida mina teen. Sa peaksid sellest inimestele rääkima."
"Mine alla, kirjuta sõnad seintele, nii et see, kes jookseb,
saaks neid lugeda."
Jumal annab meile teada oma kavatsustest selleks,
et saaksime teistele rääkida ja et nemad saaksid valmistuda.
Mitte et me istume ja vaatame, kas Ta ikka teeb nii.
Mõnedele meeldib uurida prohveteid ja lõpuaegu
lihtsalt selleks, et ise kursis olla.
Kuid ainus põhjus uurida Ilmutuse- raamatut on inimesi ette valmistada
ja rääkida neile, mis on tulemas.
"Habakuk, tule vahitornist alla. Mine, kirjuta sõnad seintele."
Seda salmi on tõlgitud kahel viisil.
Kas: see kes jookseb, võiks lugeda; või: see, kes loeb, võiks joosta.
Ma ei tea, kuidas on õige tõlkida. Heebrea keeles sobivad mõlemad,
mõlemas on mõte sees.
"Peaksid inimesi ette valmistama, mitte ootama, kas teen nii või ei!"
Siis Jumal lausus sõnad, millest sai Habakuki kuulsaim salm:
"Õige elab oma usust!"
Mida see tähendab? See ei tähenda seda,
mida protestandid reformatsiooni käigus ütlesid.
Vaatame konteksti.
Habakuk väidab, et babüloonlased tapavad nii head kui halvad.
Jumal aga ütleb: "Ei. Mina kaitsen õigeid."
"Nad jäävad elama, kui püsivad Mulle ustavana."
Seda tähendabki salm "Õige elab oma usust."
"Head inimesed Jeruusalemmas jäävad ellu, kui nende usk Minusse püsib."
Babüloonlaste tulles võis nii mõnigi usu kaotada.
Öeldi: "Kus on Jumal? Ta on meid maha jätnud!"
Jumal ütles:"Inimesed, kes jätkavad Minusse uskumist ja
Minu peale lootmist, jäävad tulevases karistuses ellu."
"Sa ei pea muretsema. Olen õiglane Jumal."
"Ja luban sulle, Habakuk, et head inimesed jäävad ellu,
kui püsivad Mulle ustavana selles hirmsas katsumuses."
See on selle salmi tõeline tähendus.
'Usk' ja 'ustavus' on nii heebrea kui kreeka keeles sama sõna.
Rõhutan seda väga tugevalt!
Olen viidanud sellele ka 4. Moosese raamatu ja Sefanja kontekstis.
USTAVUS on see, mis päästab.
Tuleb JÄTKUVALT uskuda.
Usu SÄILITAMINE päästab su.
Mitte nii, et üks kord usud - ja saadki pileti taevasse.
Tuleb jääda ustavaks!
Ka siis, kui babüloonlased tulevad!
Kui tundub, et maailm kukub kokku ja kõik läheb halvasti!
Kui siis ütled:"Loodan ikkagi Tema peale!", oled ellujääja.
Sõna 'usk' nimisõnana esineb VT-s vaid kolmel korral.
Ühel korral siin raamatus.
Siis kontekstis, kus räägitakse ustavusest abielus.
'Usk' abielus tähendab jääda kokku kuni surmani.
Teleintervjuus küsiti vanapaarilt nende 70. pulma-aastapäeval,
kas ta nende 70 aasta jooksul vahel ka lahutusele mõtles.
Ta vastas: "Lahutusele - ei iialgi! Mõrvale - tihti."
Oli olnud tülisid ja erimeelsusi, aga nad jäid kokku. See on usk.
Usust räägitakse ka Moosesega seoses, kui ta palvetas ning
Aaron ja Huur hoidsid ta käsivarsi üleval.
Ta palvetas, kuni lahing oli võidetud.
'Usk' ja 'ustavus' tähendavad täpselt ühte ja sama.
Sama sõna nii heebrea kui kreeka keeles.
Kui loed sõna 'usk', pead samas lugema ka 'ustavus'.
Mõistate?
Sa ei saa uskuda Jeesust, kui sa seda JÄTKUVALT ei tee.
Temasse üks kord uskuda ei tähenda veel uskumist.
Usk on see, kui jätkad uskumist igas olukorras.
Ustavus tähendab, et säilitad usu.
Usu säilitamine Jumalasse päästab õiged.
Juhtugu tulevikus mis tahes, pääseb see, kes säilitab
usu Jumalasse. Kohtupäevani välja.
Seetõttu ongi kolmes evangeeliumis ühtmoodi öeldud:
"See, kes on ustav kuni lõpuni, pääseb."
Need, kes jätkuvalt usuvad!
On huvitav, et Habakukile öeldakse,
et head inimesed pääsevad Jeruusalemma karistusest
"säilitades usu Minusse."
Ja sama salmi kasutavad kolm erinevat kirjutajat UT-s,
kus see alati tähendab "ustavalt jätkama".
Paulus ütleb Ro.1:16, et ta ei häbene evangeeliumi,
sest see on Jumala vägi päästeks igaühele, kes püsib usus.
Püsib algusest lõpuni.
Sõna-sõnalt ütleb ta: "...usust usku, nõnda nagu on kirjutatud:
"Õige elab usust!" Ta tsiteerib Habakukki.
Teisisõnu - pääste algab usuga ja lõpeb usuga.
Pääste tuleb jätkuvast usust ehk ustavusest.
Usust, mis jääb püsima mistahes olukorras.
He. 10 ütleb, et me pole need, kes kõhklevad ja hukkuvad,
vaid need, kes jätkuvalt usuvad ja pääsevad.
Niin nagu on kirjutatud: "Õige elab usust!""
Alati, kui seda salmi UT-s tsiteeritakse,
on rõhk 'usus jätkamisel' ehk usul algusest lõpuni.
Et me ei kõhkleks, vaid läheks usaldades edasi.
Siin on oluline punkt, sest seda salmi kasutatakse kahjuks väitena,
nagu piisaks inimesele elus kasvõi minutiks Jumalat uskuda,
kui juba ongi ta päästetud.
See on nende sõnade ränk vääritikasutamine.
"Õige elab, kui säilitab usu Jumalasse."
Rõhutan seda väga tugevalt, sest kristlased on sageli enesega rahul
ja piibellikke lauseid kasutatakse oma arusaamade toetamiseks.
"Kord päästetud - alatiseks päästetud". Kohutav lause!
Vaid need, kes usu Jumalasse säili- tavad, pääsevad ka kõige hullemast.
Jätkake uskumist - ja te pääsete.
Vabandan, et olen siin sellele teemale nii palju aega pühendanud,
aga see on ülioluline. Eriti, kuna sellest on tehtud
protestantliku reformatsiooni Magna Charta.
Parim tõlge salmile oleks: "Õige elab usus püsides!"
Jumal ütleb, et õiged mitte ainult ei pääse usus püsides,
vaid et ka babüloonlastele tuleb kohus, Jumal tegeleb ka nendega.
2. peatüki teises osas leiame mitmeid "Häda!"-laused.
Piiblis tähistavad need needusesõnu.
Ärge seda sõna kunagi kasutage!
Võpatan, kui kuulen vanemat lapsele ütlemas:
"Häda sulle, kui veel nii teed!" See on lapsele needuse lausumine.
Kui Jeesus kasutas sõna "Häda!", oli tulemus alati kohutav.
Kas teadsite, et Ta kasutas sõna "Häda!" samapalju kui "Õnnistust"?
"Õnnistatud olete te vaesed. Häda teile, rikkad."
"Õnnistatud on, kes leinavad. Häda teile, kes te praegu naerate."
Sellest just tihti ei jutlustata... Aga nii Ta ütles.
Muide, Galilea järve ümbritsenud linnades elas
Jeesuse päevil kokku ligi 250000 inimest - viies suures linnas.
Jeesus kuulutas "Häda!" neljale neist linnadest.
"Häda sulle, Kapernaum! Häda sulle Betsaida! Häda sulle, Korasin!"
Aga ta ei öelnud "Häda!" Tibeeriale ja kui lähete tänapäeval Galilea
äärde, peate peatuma Tibeerias, sest rohkem linnu seal pole.
Kõik need linnad, millele Jeesus ütles "Häda!", on kaardilt kadunud!
Kapernaumast on järele varemed, Korasinist mõned kivitükid.
Habakuk kuulutab: "Häda teile, babüloonlased!"
"Teiegi tund tuleb! Jumal kasutab teid meie karistamiseks,
aga häda teile!"
Ta nimetab viis põhjust, miks Jumal babüloonlasi karistab.
Ebaõiglus: varastamine, röövimine ja rüüstamine.
Imperialism: diktatuuri kehtestamine teiste rahvaste üle.
Ebainimlikkus: verevalamine, orjatöö, mille abil ehitati Babülon,
üks seitsmest maailmaimest.
Liialdamine: nad jõid ohtralt, olid alkohoolikud
ja tegid purjuspäi koledaid tegusid.
Hävitasid loomi ja isegi puid.
Muide, kui Iisrael läks sõjakäigule,
siis Jumal keelas neil ühtainustki puud maha võtta,
kui see polnud sõjas vajalik.
Ta ütles: "Te ei sõdi puude vastu. Need kuuluvad Minule."
Kui lugesin, kuidas Vietnami sõja ajal metsi kemikaalidega hävitati,
mõtlesin, kuivõrd Jumal seda ei salli.
"Te ei sõdi puude vastu!"
Babüloonlased aga tegid nii.
Edasi. Suurim põhjus: ebajumala- kummardamine.
Nad kummardasid elutuid puit-, kivi- ja metallesemeid.
Seega, viiel põhjusel - ebaõiglus, imperialism, ebainimlikkus,
liialdamine, ebajumalateenimine, ütles Jumal: "Häda teile!"
Habakuk kuulutas Babüloni langemist veel enne selle
vägevaks riigiks saamist.
Niisiis Jumal vastas Habakukile: head pääsevad, halvad kannatavad.
Siis tuleb tore lause: "Tema palge ees vaikigu kogu maa."
Sellega ütleb Jumal talle: "Jää vait!"
Ja kui ta vait jäi, nägi ta valgust.
See muutis teda. Ta lõpetas vaidluse Jumalaga ja jäi vaikseks.
Ta mõtiskles, mida Jumal oli öelnud ja kogu ta meeleolu muutus.
Ja ta hakkas laulma. Siit algab 3. peatükk.
See on tema mõtiskluse kokkuvõte.
Võimas laul, mille ta mõttes komponeeris ja
oma käega kirja pani, andes ise ka muusikalised juhised.
Kogu tema mõtlemine muutus.
Tema väited olid põhinenud mõistusele ja keskendunud hetkele.
Nüüd vaatab ta minevikku ja näeb, et Jumal on alati sekkunud.
Siis vaatab tulevikku ja mõistab, et Jumal sekkub ka seekord.
Loen teile ette luuleread, mille kirjutasin sooviga muuta
3. peatükk tänapäevasemaks.
Üsna pikk luuletus, aga peatükk ise on ka pikk.
See kõlab niimoodi:
"Issand, kuuldus Sinu paljastatud käsivarrest käib Su eel
ja sõnumid nii vägevatest tegudest,
et ainuüksi jutud nendest kohutavad mind.
Issand, korda neid tegusid taas, tõesta, et oled ikka endine.
Aga oma vihas ära unusta halastust.
Oma nime auks.
Vaadake! Püha Jumal laskub alla ja täidab taeva kirka säraga.
Tema vägevast käest voolab ülistus üle kogu maa.
Aga süüdlastest rahvad värisevad, kardavad katku ja nuhtlusi.
Isegi ürgsed mäed vajuvad kokku, kui ilmub igavene Jumal.
Kas oled vihane jõgede peale? Või vihastud ojade pärast?
Kas saadad hobused ja vankrid oma raevus ookeani vastu?
Sõidad mägede peal, orud täituvad veega,
päike ja kuu tarduvad hirmunult paigale
Su vihisevate noolte helgi ja piikide sära ees.
Liigud mööda maad kättemaksus ja purustad rahvaid,
kõik selleks, et päästa oma valitud rahvas, päästa oma võitud.
Oled murdnud nende kurja juhi,
riisunud ta paljaks ja purustanud ta pea,
nii et ta ülbed ja raevukad sõjamehed pillutatakse tuulde.
Olles lõpuks kõike kuulnud, teades nüüd kõike,
vägev tunne valdab mind - mu huuled värisevad, süda peksleb,
jalad vabisevad, põlved lähevad nõrgaks. Siiski ootan kannatlikult,
millal vaenlane tungib mu maale, teades kindlalt tema hirmsat lõppu.
Kuigi viigipuu ei õitse enam ja viinapuudel pole vilju,
kuigi oliivipuud on tühjad ja maa ei anna saaki,
kuigi lambaid pole aedikus ega karja laudas,
siiski rõõmustan oma Päästjast, hõiskan, et Jumal on kõik kõiges.
Rõõmsalt vaatan tulevikku! Mu hääbunud jõud on taastatud
ja vihased küsimused saanud vastused
imeliselt ja kõikvõimsalt Jumalalt.
Näed, mu jalad ja süda hüppavad otsekui hirv mägedel!
Tee mu sõnadele püha muusika, viis keelpillide saatel!"
Vast aitab luuletus mõista selle mehe südamehoiakut.
Milline muutus! Rahutuna vaidles ja maadles ta Jumalaga,
kuid nüüd on tal rahu. Ja ta ootab, mida Jumal tegema hakkab.
Tõlge: Mairi Sepp