VANA TESTAMEND AVANEB
Sefanja ja Habakuk 1/2 David Pawson
Nüüd vaatame veel kahte nn väikest prohvetit,
sest need raamatud on suhteliselt lühikesed.
Kuid Jumala silmis pole need prohvetid väikesed,
vaid olulised persoonid.
Oleme jõudnud üheksanda prohvetini 12 lühikesemast raamatust.
Sefanja.
Teame Sefanja kohta väga vähe. Mujal Piiblis teda ei mainita.
Sefanja raamat keskendub rohkem sõnumile ja mitte sõnumitoojale.
Ainus Sefanja kohta käiv biograafiline info on
1. peatüki 1. salm, kus meile öeldakse tema nimi ning genealoogia.
Sefanja nimi on heebrea keeles Sefan-yah,
mis tähendab peidetud või varjul olev Jumal.
See ei tähenda veel seda, et Jumal oleks end ära peitnud.
Kuid ta polnud Iisraeliga 70 aastat rääkinud.
Või tähendab see, et Sefanja ise oli Jumala poolt peidetud.
Tõenäolisemalt tähendas Sefanja nimi hoopis seda.
Selgitan peagi, miks.
Sefanja genealoogia on huvitav.
Ta on ainus prohvet, kes mainib oma 4 sugupõlvetagused esivanemaid.
Poeg, pojapoeg, pojapojapoeg ning pojapojapojapoeg.
Kui vaadata Sefanja 4. esivanemate sugupõlve,
on ta kuningas Hiskija sugulane ja seega kõrgest soost.
Ta on Hiskija järeltulija, kes oli viimane hea kuningas,
kes valitses kahe Lõuna-Iisraeli suguharu üle.
Ülejäänud Põhja-Iisraeli suguharud olid viidud Assüüriasse.
Lõunas olevad suguharud olid sama ohuga silmitsi,
kui nad ei õpi teiste suguharude õppetundi ära.
Hiskija oli viimane hea kuningas, kes meeldis Jumalale.
Ta tegi, mis õige oli Issanda silmis. Ta kartis Jumalat,
olles Jumala ees alandlik. Need on hea kuninga "koostisosad".
Mis siis peale kuningas Hiskijat juhtus?
Vastus on: valitsesid kurjad kuningad.
Hiskija-järgne kuningas oli igati Hiskija vastand.
Ta nimi oli Manasse ja ta oli väga kuri kuningas.
Seda on paha lugedagi.
Manasse ehitas uuesti üles kõik paganlikud altarid mägedel.
Ta püstitas fallosekujulised viljakustulbad maale
ning taastas Ašera viljakustulbad.
Manasse õhutas Iisraeli rahvast pöörduma viljakuskultuse juurde,
millest loomulikult ei puudunud ka seksuaalsed riitused.
Ta tutvustas rahvale ka Molechi või Mooloki kummardamist,
mille hulka kuulus laste ohverdamine Moolokile.
Manasse ohverdas oma pojad Moolokile,
tappes nad Hinnomi e Gehenna orus Jeruusalemmast lõunas.
Prohvet Jeremija needis seda orgu ning Jeesus viitas sellele
kui põrgule. Hinnomi orust sai prügi ja kanalisatsiooni org.
Läbi Manasse valitsuse algaastate püüdis prohvet Jesaja teda peatada.
Mida Manasse selle peale tegi?
Kõigepealt keelas ta Jesajal jutlustamise e kõnelemise.
Seega kirjutas Jesaja oma prohveteeringu üles
ning need kirjutised levisid.
Tänu sellele on meil täna Jesaja raamat.
Kui Manasse kuulis, et Jesaja ikkagi kirjutas prohveteeringuid,
siis ta vihastas nii metsikult, et lasi Jesaja kinni siduda
ning pista ühe õõnsa puu sisse ning seejärel puu pooleks saagida.
Nii suri prohvet Jesaja, ta saeti sõna otsese mõttes pooleks.
Jesajat mainitakse ka kirjas Heebrealastele,
kus on väljend "neid on pooleks saetud..."
See lõik viitab otseselt prohvet Jesaja surmale.
Manasse tegeles astroloogia ja spiritismiga,
meediumitega suhtlemisega.
Selline vaimne korralagedus viib alati moraalse kaoseni.
Ebajumalakummardamine viib alati immoraalsuseni.
Jumal ütles Manasse kohta Ajaraamatus,
et tema oli kurjem kui kaananlased.
Kas te kujutate ette, mis tunne oli Jumalal,
kes ajas õelad kaananlased püha rahva Iisraeli eest minema.
Ja nüüd selgub, et iisraellased on veel hullemad oma kurjuses!
See oli väga ohtlik olukord.
Manasse suri, olles valitsenud Iisraelis 55 aastat.
Tema troonipärijaks sai Aamon, kes oli väga nõrk tegelane
ega teinud olukorra parandamiseks midagi.
Juuda suguharu muutus järjest kurjemaks.
Aamoni kuningakojas oli palju intriige ja reeturlikkust.
Peale 2 valitsemisaastat reedeti Aamon ning ta mõrvati.
Selleks ajaks oli terve rahvas moraalses kaoses.
Kui Aamon mõrvati, tähendas see seda,
et üks väike 8aastane poiss nimega Joosija sai kuningaks.
Küsimus oli suures osas selles, milliseks kasvas Joosija.
Kuna ta oli nii noor, oli poisi asemel tõeliseks valitsejaks
ülempreester Hilkija.
Põletavaks küsimuseks oli see, kelle jälgedes Joosija käib:
kas oma vanavanaisa Hiskija või oma vanaisa Manasse jälgedes.
Siis saatis Jumal prohvet Sefanja mängu.
Sefanja ülesandeks oli tuua rahvas lapskuningas Joosiija ajal
tagasi õigesse jumalateenimisse, enne kui ka neid viidaks
võõrale maale eksiili sarnaselt ülejäänud Iisraeli 10 suguharuga.
See paneb meie jaoks tausta paika.
Usun, et Sefanjat varjati väikse poisina just nagu Moosestki.
Sellepärast pani tema ema talle sellise nime - Sefan yah
ehk Jumala poolt peidetu.
See on minu teooria.
Sest väikseid poisse ohverdati ebajumal Moolokile.
Sefanja ema päästis väikse prints Sefanja ning kasvatas ta üles.
Jumala prohvetlik hääl oli 70 aastat vaikinud!
Alates Hiskija ja Jesaja surmast polnud keegi kuulnud Jumalalt sõna.
Kuid nüüd tuli Sefanja, kellel oli väga tugev sõnum.
Kogu Sefanja sõnum keerleb ümber Issanda päeva.
Olen teile juba selgitanud, et Issanda päeva all ei mõelda
meile tuttavat 24-tunnist ööpäeva, vaid Jumala kohtumõistmise,
karistuse ning asjade õigeks seadmise päeva.
Päeva, mil kurjus saab karistatud ning õiglus seatakse jalule.
See päev läheneb.
Kogu Sefanja raamat räägibki Issanda päevast,
mil Jumal klaarib inimestega arveid.
Kui päev läheneb, peab Jumala rahvas selleks valmistuma.
Usun, et valmistumegi.
Teate vast, et inglise kalendris on 4 püha arvete klaarimiseks:
naistepäev 25. märts, Ristija Johannese ehk jaanipäev 24. juuni,
29. september e peaingel Miikaeli päev
ning 1. jõulupüha ehk 25. detsember.
Kõik võla- ja tüliküsimused pidid nendeks päevadeks olema lahendatud.
Ning rahalised asjad korda aetud.
Sel päeval tegutses ka kohus ning mõistis õigust.
Kõik need neli päeva illustreerivad Issanda päeva tulekut,
mil kõik arved klaaritakse ning seatakse korda
ja pettus saab karistatud.
Ma pole küll laulja, kuid laul kohe tahab tulla minust välja.
Max, kas sa läheksid klaveri taha?
Laulan teile 3 laulu, kui õpetan Sefanja raamatut.
Prohvetluse ja muusika vahel on otsene seos!
Prohvetite raamatus on palju laulu.
Usun, et Sefanja tahaks, et laulaksime sellist refrääni.
Palun anna mulle lihtsalt esimese laulu esimene noot.
See on see päev see on see päev
mil Issand mõistab kohut mil Issand mõistab kohut
Me kahetseme me kahetseme ning kurvastume
See on see päev mil Issand mõistab kohut
Meie kahetseme ning kurvastume
See on see päev See on see päev
mil Issand mõistab kohut
Sellist laulu oleks Sefanja tahtnud: mitte rõõmsat,
vaid kurba, meeleparandusest ja pisaraist tulvil olevat laulu.
Mitte aga rõõmu.
Vaatame Sefanja raamatu läbilõiget.
Jaotasin selle kolmeks teemalõiguks, kuid kahjuks
on alapealkirjad täiesti vales kohas.
Sageli rikuvad Piiblis olevad hiljem lisatud alapealkirjad
asja ära, lahutades selle, mida Jumal on sidunud tervikuks.
Sefanja 1. teema juures on prohvet mures teiste religioonide pärast,
mis on Juudasse imbunud.
Sefanja kuulutab Jumala kohut ebajumalateenistuse üle,
jaotades kohtumõistmise neljaks etapiks:
1. Kohtumõistmine on välja teenitud. 2. Kuulutatud e ette teada antud.
3. Prohvet kirjeldab täpselt, mis saab kohtumõistmise ajal toimuma.
4. Sefanja rõhutab isegi selles faasis võimalust Jumala karistuse
ära pööramist meeleparanduse korral.
Sefanja sõnum ei erine kõigi teiste prohvetite sõnumist.
Meile, kes me loeme prohvetite raamatuid järjest,
tundub, et seesama sõnum kordub järgmist raamatut lugedes uuesti.
Muidugi. Sest Jumal kordabki ennast siis, kui seda on vaja.
Kuid pidage meelest, et kui praeguses Piiblis
on sarnased prohveteeringud sisuliselt kõrvuti,
oli tegelikkuses nende vahel sageli 70 aastat ajavahet.
Seetõttu pidigi nende mõtet kordama.
Sefanja ütles:See on päev, mil Issand mõistab kohut,
ja see päev läheneb!
Ja ikka pöördute tee valele teele!
Vaadake, mis Iisraeli rahvale on juhtunud!
Rahvas nägi väga selgelt, mis 10 suguharuga oli sündinud.
Selline on Sefanja prohveteeringute üldloogika.
1. teemalõik räägib teistest religioonidest.
2. teemana viskab Sefanja Jumala kohtumõistmise võrgu
ka teiste rahvaste üle.
Ümbritsevate rahvasteni, öeldes, et Iisraeli Jumal ei mõista
vaid meie üle, vaid ka teie üle kohut.
Sefanja seab üles ka ajaloolise kompassi:
Juudast läänes oli vilistide maa,
kust muide väidavad palestiinlased end pärinevat.
Sõna "palestiinlane" ongi sõna "vilist" otsene tuletis.
Juudast idas asusid Moab ja Ammon.
Lõunas asus Egiptus ning allpool ka Etioopia.
Ning Juudast otse põhjas asus tolleaegne maailmaimpeerium
Assüüria, paiknedes Eufrati ja Tigrise alal.
Babüloonia aeg polnud veel tulnud.
Assüüria viis vangi Israeli 10 põhjas asuvat suguharu.
Enamus inimesi viidi ära, alles jäi vaid väike Juuda suguharu.
Sefanjal jagus julgust öelda, et ka Juuda ümberkaudsed rahvad
langevad Jumala kohtu alla, kes on kogu maailma Kohtunik.
Ning eriti oluline on mõista, et ümberkaudsete rahvaste üle
mõistetakse kohut selle alusel, kuidas nad on suhtunud Iisraeli.
Huvitav seik vilistide kohta: kui Jumal tõi iisraellased
idast üle Jordani tõotatud maale,
tõi Jumal samal ajal lääne poolt üle Vahemere samasse paika ka vilistid.
Nad olid Kreeta saarel elav rahvas, kelled Jumal tõi Kaananimaale
samaaegselt heebrea orjadega.
See on alles müsteerium!
Prohvet Aamos mainib seda Aamose 9:7:
"Eks ole mina toonud Iisraeli Egiptusemaalt, vilistid Kaftoorist,"
Jumal liigutab rahvaid, Jumal joonistab riigipiirid.
Miks siis tõi Jumal vilistid samasse paika täpselt samal ajal,
kuigi Ta kavatses kaananlased maalt minema ajada?
Sest vilistid said Iisraelile okkaks silmis.
See kestis kuni kuningas Taavetini, kes nad lõpuks lahingus võitis.
Kuid nad sõdisid ka pärast seda Iisraeli vastu.
Simson võitles vilistidega. Vilistid, vilistid, vilistid.
Inglise keeles tähendab sõna "vilist" kedagi,
kes toob hävitust. Me kasutame seda sõimusõnana.
On alles vilist!
Miks Jumal seda tegi?
5 Moosese raamatus seletab Jumal selle küsimuse lahti, öeldes:
Ma tõin nad teie läbikatsumiseks,
et teada saada, kas te täidate mu Sõna.
Kui te täidate Mu Sõna, siis Ma hoian nad eemal.
Kui te aga olete sõnakuulmatud,
siis saavad nemad teile distsiplineerivaks instrumendiks.
Kui te teete kurja, saavad nemad teie üle võimust.
Jumalal on omad viisid oma rahva distsiplineerimiseks.
Jumal on oma rahva Isa, kes distsiplineerib oma eksivaid lapsi.
Heebrealaste 12. peatükk ütleb, et kui Jumal sind ei distsiplineeriks,
poleks sa õige laps, vaid sohilaps.
Üks Jumala lapseks olemise tunnuseks on see,
et Jumal karistab meid.
Kohe näeme seda, et tegelik valik seisneb selles,
kas tahame Jumala karistust nüüd, või hiljem igavikus.
Kui saad Jumala lapseks nüüd, siis Ta ka karistab sind, kui eksid.
Elu ei saa olema kerge. Tema tegeleb sinuga.
"Sest Issand karistab igaüht, keda ta armastab..."
Kuid Ta teeb seda selleks, et sind ei peaks enam hiljem karistama.
Kas mõistad?
Nii et Jumala lapseks saamine ei päästa meid karistusest,
pigem nihutab seda veidi ettepoole.
Kuid palju parem on saada nüüd karistada, kui oleme eksinud,
ning jääda Jumala perekonda, kui üldse mitte saada karistatud,
ning kogeda seda hiljem korraga. Selles seisnebki valik.
Paljud ei mõista, et selles valik seisnebki.
Mina valin küll pigem saada nüüd karistatud, kuid hiljem, onju?
Selletõttu on kristlaste elu siin maailmas üsna raske.
Sellepärast ei saa ma uskuda selliseid tunnistusi, kus öeldakse:
tulin Jeesuse juurde ning mu mured lõppesid otsa.
Uskusin neid kunagi ja see masendas mind.
Nüüd ma tean, et see polegi tõsi.
Minu tunnistus kõlab umbes nii: tulin Jeesuse juurde
ning mu mured alles algasid!
Siis sain Püha Vaimuga ristitud ning mu probleemid läksid hullemaks!
Viimased 5 aastat olen olnud rohkem plindris kui eelmised 40!
See on minu tunnistus!
Kuid ma olen rõõmus, sest see läheb kokku Jeesuses tõotusega,
mis Ta ütles Johannese 16:32: "Maailmas ahistatakse teid,
aga olge julged: mina olen maailma ära võitnud.”
Küsisin hijuti oma sõbralt: "Kuidas läheb?"
Ta vastas: "Olen kõrge kaarega üle oma olukordade."
Mõtlesin: nii vastab kristlane.
Jeesus lubaski meile pahandusi selles maailmas.
Maailmas, kes meid vihkab, on meil pahandusi.
Samuti Jumalaga, kes armastab meid liiga palju,
et meie patule läbi sõrmede vaadata.
Kui tüürime Jumala teelt kõrvale, siis on oodata pahandusi.
See on Jumala armastav hool, mis toob meid tagasi Tema teele.
Kuna Ta armastab meid juba nüüd, siis Ta karistab meid kohe,
selle asemel, et karistada meid ühekorraga, nagu maailma.
Suures plaanis tähendab see seda, et Jumala rahval saab olema
siin elus raskem, kui teistel inimestel.
Kuid mitte järgmises maailmas!
Olen jooksnud endast ette, öeldes ära mõtted,
millega plaanisin lõpetada.
Kuid kuna meil aega napib, siis saite kõigepealt lõppjärelduse.
Liigume aga edasi Sefanja 3. ossa.
I raamatu osas lööb Sefanja kõiksugu teisi usundeid, kultusi, spiritismi
ning astroloogiat, laste Moolokile ohverdamist jne.
Sefanja kuulutab väga jõuliselt, et Jumal on sellest kõigest
äärmiselt ärritatud.
Sõna "ärritatud" on väga huvitav.
Sellest sõnast sündis laul, mida keskajal palju lauldi -"Dieis Irai"
Ladinakeelsest sõnast "irai" tuleneb meie sõna "irriteeritud olema"
ehk ärritatud olema, vihastama.
Seda lauldi keskajal palju - Jumala viha laulu;
päeva, mil Jumalal saab mõõt täis, Tema viha keeb üle.
Piiblis on kahte sorti viha.
Uues Testamendis ning kreeka keeles on viha jaoks kaks sõna.
Üks on sisemise viha jaoks, mida sa ei väljenda avalikult,
kuid mis pulbitseb sinu sees.
Inimesed ei teagi siis, kui vihane sa oled.
Abikaasa tuleb hilja öösel koju ning leiab köögi laualt naise kirja:
"Su sussid on külmikus, toidu andsin koerale ja läksin peavaluga magama."
Mees ei teadnudki, et naine oli tema peale terve päev vihane,
kuna ta ei väljendanud seda!
Teist tüüpi viha on selline, mis keeb üle.
Ma ei küsi, kumma vihatüübiga sina hädas oled,
kuna ilmselt jaotume siin ruumis mõlemasse gruppi.
Nii et Piibel räägib meile sisemisest nö podisevast vihast
ning tugevalt nö üle keevast vihast.
Kumb neist on siis Jumala viha? Mõlemad.
Kas teie, naised, olete kunagi piima keetnud, unustades seda jälgida?
Kui seda jälgida, tabad ära keemise hetke ning saad õige kuuma piima,
kuid kui sa ei jälgi seda, siis on äkki maja paksu suitsu täis.
Sa ehmatad ja hüüad:"Piim keeb üle!" ning jooksed kööki.
Kui me ei jälgi seda nn aeglase tule viha, siis me ei märka hetke,
mil viha üle keeb.
Täpselt seda ütlebki Sefanja ning ka Piibel.
Piibel ütleb, et Jumala viha kuumeneb praegu.
Usun, et Jumala viha kuumeneb ka Ühendkuningriikide üle.
Kui tõesti silmad lahti teha, siis on võimalik seda näha.
Jumala viha märgid kuumenevad,
olles kindlalt üle ebaloomulike seksuaalsuhete,
antisotsiaalse käitumise ning normaalse pereelu lagunemise
ja inimese naudingute-isude orjaks muutumise suhtes.
Kõike seda on meie ühiskonnas näha!
Sefanja ütleb: kas te ei näe, et Jumala viha juba keeb
ning saabub päev, mil see viha keeb üle!
Kui Jumal keeb vihast üle ega suuda enam enda viha endas hoida.
Just seda mõeldakse Piiblis väljendi "viha päev" all.
Jumal hoiab enda viha endas, kuid see viha kasvab Tema sees,
kui inimühiskond käib alla. Ka meie riigis on nii.
Ütleksin, et terves lääne tsivilisatsioonis.
Kuid ühel päeval keeb Jumala viha üle.
Sel päeval peame me kindlasti meeleparandusega Jumala viha
võimalusel ära hoidma ning leidma Tema ees halastust.
Kas näete suurt pilti?
Jumala viha on kui tulel olev piimapott, keedes vaikselt.
Kuid ühel otsustaval hetkel keeb see viha üle ning saabub viha päev.
Siis Jumala viha plahvatab.
Kui oled kellegi peale vihane, siis kõigepealt see kasvab su sees,
kuni see viha tuleb lõpuks sinu seest üsna kiiresti välja.
Sageli tuleb see viha ka üllatusena, kui me pole teadlikud sellise
viha järk-järgulisest kasvamisest.
Jätkame teemat.
Viimases lõigus ehk 3. peatüki salmides 1-20
on alapealkiri täiesti õigustatud.
Kuid siin on üks kummaline mitmetähenduslikkus
õnnistuse ja needmise vahel, Jumala õigluse ning Jumala armu vahel.
Justkui Sefanja ütleks: valige ise! Mida te tahate?
Kas Jumala õiglust, mis keeb üle Tema tulises vihas?
Kas Jumala ärritatust? Te ärritate Jumalat äärmiselt tugevalt!
Ning see ärritus kasvab ja keeb ühel hetkel üle.
Ja kui Jumala viha üle keeb, siis ei tule midagi muud kui õigsus
ja kohus ning kohtumõistmine.
Ja samas on Jumal väga armuline ning Ta soovib sulle armu anda!
Seda Ta tahabki, kuid Ta ei saa seda ilma inimese koostööta teha.
Kuningas annab armu vaid neile, kes seda paluvad.
Jumalale meeldib armu anda, kuid inimesed ei palu eriti tihti armu.
Kas olete seda tähele pannud?
Inimesed paluvad Jumalalt kõiksugu asju: abi, jõudu, tarkust, edu jne.
Kuid mind rõõmustas tänase teenistuse palves just see,
et te palusite, et Jumal oleks armuline. Jumal, anna armu!
Palvet "anna armu," kasutab inimene siis, kui ta on veendunud selles,
et ta on patune.
Kui inimesed arvavad, et nad on head, siis nad paluvad juhtimist,
tervist, jõudu ja kõiksugu muid asju.
Kuid armu paluvad vaid pahad inimesed.
Ja me oleme kõik pahad.
Tema armu tõttu pole me veel otsa lõppenud.
Ja Tema arm on igal hommikul uus!
Kui meil igal hommikul käib piimamees, siis mõtlen sellele.
Mõni hommik, kui tunnen end kristlasena, teen ise teed.
Seda vist ei juhtu väga tihti, ega ju, kallis? Ei juhtu jah.
Kuid siis toon ukse tagant piimapudelid sisse ja mõtlen
alati selle Nutulaulude salmi peale:"Tema arm on uus iga hommik!"
Kuid Jumala armu peale mõeldakse siis, kui inimene tunneb end
nii patusena, et ta ei vääri mitte midagi head.
Tublid ja korralikud kirikuinimesed sageli Jumala armu ei palu.
Nad peavad end nii headeks.
Kuid samal ajal toimub meie riigi vanglates suur ärkamine,
kuna halvad inimesed paluvad tõeliselt armu.
Ja nad saavad seda, sest Jumal on armuline neile, kes Ta armu paluvad.
Nii et Sefanja 3. peatüki algus räägib kohtu ja armu vahekorrast.
3. peatüki I pooles seab Sefanja iisraellaste ette Jumala kohtupäeva,
rõhutades rahva kangekaelsust.
Rahvas on mässanud Jumala vastu ning eirab Jumala süüdistusi.
Sefanja süüdistab iisraellasi mässus ning vastuhakus.
Nad on kangekaelne rahvas.
Tunnen, et nüüd tahan jälle laulda.
Kui lugesin Sefanja raamatust ühe väikse lõigu. Sefanja 3:5:
"tema toob igal hommikul valguse ette oma õiguse,"
Ja ma avastasin, et laulan nii:
Suur on Su õigsus Jumal Sa Püha
eksimuse varju Su kohtus ei leidu
Sa ei muutu iialgi Su käsud ei tuhmu
Nii nagu need on olnud saavad need igavesti olema
suur on Su õigsus suur on Su õigsus
Mulle Su õigsus igal hommikul uus
Kõik teenimatu soosingu oled Sa kinkinud
Suur on Su õigsus Issand kuule me anumist
Selgitan, miks ma seda laulsin.
Sest meile meeldib laulda neid ilusaid laule nagu
See on see päev, mille Issand on teinud.. rõõmusta nüüd...
Meile see meeldib.
Kuid Jumalas on ka teine pool ja Jumala tasakaalu mõistmine
on ülioluline.
Paulus ju ütles Roomlastele 11:22: "Vaata siis Jumala heldust ja karmust:
karmust küll nende vastu, kes on langenud, heldust aga sinu vastu,
kui sa jääd heldusesse,"
Õige tõlge oleks "Jumala headust neile, kes jätkuvalt usuvad
ning karmust nende suhtes, kes ei jätka uskumist."
Jutt on jätkuvast usust.
Mitte alguse usk ei päästa, vaid see usk, millega teekond lõpetatakse.
Jätkuv usk.
Johannese 3:16 täpne tõlge on selline:
"Sest nõnda on Jumal maailma armastanud,
et Ta oma ainusündinud Poja on annud, et ükski,
kes Temasse jätkuvalt usub, ei hukku iialgi,
vaid saab minema igavesse ellu."
Kas see muudab kirjakoha tähendust?
Edasi minev e jätkuv usk päästab.
Sefanja hoiatab, et mäss ja vastuhakk lõpeb
rahvusliku katastroofiga.
Jumala viha keeb ühel päeval üle ja see päev saabub.
Sefanja rõhutab, et seesama Jumala viha keeb üle teiste rahvaste jaoks,
mõistes nende üle kohut.
Kuid siis, kui tihti ütlevad karmid prohveteeringud
hirmsate salmide lõpus, et on veel lootust?
Nagu Jumal sooviks viimase asjana tuua häid uudiseid.
Aamos oli väga karm prohvet, kes kuulutas eelviimasena
Iisraeli 10-le suguharule, enne kui need viidi Assüüriasse.
Aamose sõnumid olid raske, kuid tema viimased sõnad pärinevad
prohvet Hoosealt ning räägivad Jumala armust ja armastusest.
Justkui oleks Jumala viimane lause meile:"Kas sa ei tahaks Mu armu?"
Huvitav, kas pole.
Ta igatseb armu anda, Ta ei rõõmutse õela surmast.
Seepärast lõpevad paljud Vana Testamendi prohveteeringud
lootuse noodiga - armuga.
Sefanja õigsuse rõhutamine oli siis nii Iisraeli kui teiste jaoks.
Sefanja armu rõhutamine on aga vastupidi,
kõigepealt teistele rahvastele ja siis Iisraelile.
Sefanja rääkis armust, öeldes, et kõigist rahvastest leidub inimesi,
kes armastavad Jumalat.
Igast rahvast, keelest ka hõimust.
Jumal ei taha, et ükski rahvus jääks välja,
seetõttu on meil evangeeliumi kuulutamise käsk antud
kõikidele etnilistele gruppidele, tehes neid jüngreiks.
See on oluline.
Praegu on Ühendkuningriikide mustlaskogukonna seas
suur Jumala liikumine.
Mustlased, kes on kirjaoskamatud ega saa Piiblit lugeda,
kuulavad minu õpetusvideosid.
Paar kuud tagasi viibisin koos 160 mustlasest pastoriga,
kes ütlesid, et Ühendkuningriikides pole ühtegi mustlaste perekonda,
kus poleks ühte kristlast.
Võib olla, et mustlased on 1. etniline grupp Ühendkuningriikides,
kes saab täielikult kristlaseks.
Jumal soovib kõiki etnilisi gruppe oma perekonda.
Ning Tema arm kindlustab selle, et on osad igast etnilisest grupist,
kes on jumalakartlikud.
Meil on tõotus Jumala armu kohta. Kas pole põnev?!
Taevas on multikultuurne, kuid meie oleme värvipimedad.
Kas pole mitte põnev!
Sefanja lõpetab rahvusliku õnnistuse võimalusega.
Iisraeli õnnistuse võimalusega.
Jumal ütleb Sefanja 3. peatüki lõpus 9 korda "Mina teen seda!"
Mina teen seda! Mina teen seda!
Iisrael võib rikkuda lepingut Jumalaga,
kuid Jumal ei riku seda iialgi!
Sefanja räägib imelisest tulevikust, mil Jumal vaigistab oma rahva
oma armastusega.
Kas pole imeline väljend?
Ta vaigistab meid oma armastusega, rahustades meid
peale selle maailma suuri stresse ja pingeid.
Ma vaigistan nad oma armastusega.
Seejärel ütleb Sefanja, et Jumal laulab heameelest
oma rahva üle, rõõmutsedes oma rahva üle lauldes.
Ma tunnen, et tahan meie kõigi eest laulda!
Mine tagasi klaveri taha, Max! Laulame koos.
Kuidas see nüüd oligi?
Issand, sinu Jumal, on su keskel, kangelane, kes aitab.
Kui sõnu tead, laula kaasa.
See laul on otse Sefanja raamatust.
Püüan sulle mõista anda, et muusika ja prohvetlus käivad koos.
Jumal tahab üle meie laulda ning laulda koos meiega!
Laulgem koos. Võite istuda.
Issand sinu Jumal su keskel on vägev on vägev
Tema puhkab oma armastuses
Tema tunneb sinust lauldes rõõmu
Issand sinu Jumal su keskel on vägev on vägev
on vägev
Eksisin seal korraks, kuigi sõnad olid mul olemas.
Proovime uuesti ja julgemalt.
Issand sinu Jumal su keskel on vägev on vägev
Tema puhkab oma armastuses
Tema tunneb sinust lauldes rõõmu
Issand sinu Jumal su keskel on vägev on vägev
on vägev
Loo moraal minu jaoks on see: ära laula televisioonis!
Püüame siis seda kõike kokku võtta.
Sefanja püüab kokkuvõtlikult öelda: võta vastu Jumala karistus nüüd,
mil see veel podiseb!
Ära jäta seda hilisemaks, kui see juba üle keeb!
Sefanja ütleb seda: Jumala rahval on võimalus tulla kohtusse nüüd,
kui maailmal on vaid üks võimalus viimsel kohtupäeval.
See printsiip läheb otse Uude Testamenti,
kus Peetrus kirjutab: "Sest käes on aeg kohtumõistmisel alata Jumala kojast;
aga kui esmalt meist, missugune lõpp ootab siis neid,
kes ei võta kuulda Jumala evangeeliumi?" (1 Pe 4:17).
Näete? Võta kohus vastu nüüd!
Õhku jääb vaid üks küsimus: kas lapskuningas Joosija
pani seda hoiatust tähele?
Joosija sai kuningaks 8aastaselt 640. eKr, valitsedes 31 aastat.
Esialgu oli ta tugevalt mõjutatud ülempreester Hilkijast.
Preestrid armastavad hoida status quot.
Kuid siis mõjutas Sefanja kuningas Joosijat,
nõnda, et ta 16aastaselt hävitas kõik Jeruusalemma
paganlikud ebajumalate altarid.
20aastaselt hävitas ta kogu maal olevad ebajumala altarid.
28aastaselt märkas ta, et Jumala tempel vajas korrastust.
Kui Joosija lasi templit korrastada, leidis keegi vanast kapist
Moosese seaduse.
Joosija mõistis, et keegi polnud seda aastaid lugenud.
Nagu leiaks vana tolmuse Piibli.
Moosese raamat toodi kuningas Joosijale ja loeti ette.
Kui kuningas neid sõnu kuulis, oli ta väga ehmatanud.
Joosija reageeris nii:"Pole ime, et Jumal meid hoiatab!
Me peame selle asja korda ajama!"
Ning 28aastaselt korraldas kuningas Joosija Moosese seaduse
ette lugemise tervele rahvale. Ning selle täitmise.
Armas poiss Joosija otsis Jumalat.
Kuid oli juba liiga hilja.
Kuid sa ei saa õigsust seaduse abil peale suruda.
Paljud tahaksid, et Ühendkuningriikide valitsus
võtaks vastu seadused, mis sunniksid inimesi kristlikult käituma,
kuid see ei tööta niimoodi!
See peab tulema inimese südamest.
Kuigi Joosija tegi oma parima, et oma maad vaimulikult puhastada,
siis kukkus see suures plaanis läbi.
Ja siis tegi ta suure vea - otsustas minna sõtta Egiptuse vastu.
Jumal polnud selle otsuse algataja.
Egiptus tahtis hoopis minna läbi Iisraeli,
et rünnata Assüüriat.
Joosija oleks pidanud Egiptuse armee lihtsalt oma riigist läbi laskma.
Kuid kahjuks ta ütles:"Üle minu maa te ei tule!"
Joosija kohtus Egiptuse armeega Megiddos.
Joosija suri lahingus. See on kurb lugu.
Kuid oli üks noormees, kes oli sama vana kui Joosija, nüüd 28aastane.
Kui Joosija suri, siis öeldi sellele noormehele,
et sina pead võtma selle prohvetliku koorma ja rahvale kuulutama,
sest kuningas Joosija reform ei toiminud.
Sa pead inimestele kuulutama.
Selle noormehe nimi oli Jeremija ning siit algab tema teenistus.
Nii et prohvet Sefanja kuulutus polnud edukas.
Ta püüdis ning Joosija püüdis, kuid inimesed ei kuulanud.
Räägime sel teemal ka prohvet Habakuki puhul.
Kuna Habakuk nägi 20 aastat hiljem, et olukord vaid halveneb.
Viimase asjana ütlen veel seda, et Sefanja ja Uue Testamendi
vahel on märkimisväärne seos.
Näitan teile seda visuaalselt.
Sefanja sõnumi sisu on täpselt sama sisuga nagu Ilmutuse raamatu sisu.
Mõlemad raamatud algavad kohtuga Jumala kojast.
Siis tuleb kohtumõistmise teema rahvaste üle.
Järgmiseks teemaks on suur kohtupäev ehk Issanda päev.
Kuid mõlemad raamatud lõpevad igavese õndsusega.
Sefanja puhul on tegu muidugi vana e maise Jeruusalemma,
kuid Ilmutuse raamatus uue taevase Jeruusalemmaga.
Sefanja raamatus ilmub Jumal Kuningana,
Ilmutuse raamatus aga Jeesus, kui ta tuleb teist korda.
Kas pole hämmastav!
Vana Testamendi ja Ilmutuse raamatu vahel on üle 400 vihje,
kuid kõige lähedasem seos on prohvet Sefanjaga.
Vahest mõjutas Sefanja ka Johannest, kui ta pani kirja
ilmutuse Jeesusest Kristusest.
Tõlge: Lemme-Getter Bogatkin