VANHA TESTAMENTTI AVAUTUU
AAMOS
Tutkimme nyt Aamosta ja Hooseaa, -
jotka sijoittuvat Joonan ja Naahumin väliin.
Emme käy profeettoja läpi kronologisessa järjestyksessä.
Olemme nyt 700-luvulla eKr.
Aamosta ja Hooseaa pidetään 700-luvun profeettoina.
Mitä ihminen teki 8. vuosisadalla?
Kaksi ihmisen suurta saavutusta olivat Rooma ja Kreikka.
Rooma ja Karthago perustettiin 700-luvulla eKr.
Rooma ja Karthago kilpailivat keskenään. Käytiin puunilaissodat.
Rooma lopulta voitti.
Rooma alkoi vähitellen hallita Välimeren ympäristöä.
Se rakensi tieverkoston, jota pitkin evankeliumi sitten levisi.
Kreikka puolestaan laski perustukset nykyajan penkkiurheilulle.
Urheilu on brittimiesten uskonto.
Ensimmäiset olympiakisat käytiin 700-luvulla eKr.
Kreikan kieli levisi kaikkialle.
Rooma rakensi tiet, mutta evankeliumia julistettiin kreikaksi.
Homeros kirjoitti Iliaan 700-luvulla eKr.
Kreikkalaiset loivat pohjaa taiteelle ja arkkitehtuurille.
He perustivat kaupunkivaltioita, joissa kehittyi demokratia-aate.
Raamatussa ei ole jälkeäkään demokratiasta. Se tuli Kreikasta.
Se ei ole raamatullinen hallintomuoto.
Idässä kiinalainen ja intialainen kulttuuri olivat nousussa.
Ihminen oli tosi puuhakas 700-luvulla eKr.
Moni nykyään tunnettu asia on peräisin 700-luvulta eKr.
Mitä Jumala teki 700-luvulla eKr.?
Hänellä oli isoja ongelmia kansansa kanssa.
Hän oli suunnitellut voittavansa maailman takaisin kansansa kautta, -
mutta kansa niskuroi.
Ratkaisu vaati Aamoksen ja Hoosean profetiaa.
Jumala oli tehnyt liiton kansan kanssa.
Hän oli asettanut heidät näkyvälle paikalle maailman risteyspaikkaan:
"Totelkaa minua, ja minä siunaan teitä enemmän kuin ketään muuta."
"Jos ette tottele, joudun kiroamaan teitä enemmän kuin ketään muuta."
Se oli heidän valintansa, etuoikeutensa ja vastuunsa.
700-luvulla kansa oli jakautunut. Sisällissota oli repinyt heitä.
Heistä tuli kuningaskunta, jolla oli näkyvä ja näkymätön kuningas.
Jumala kehotti Samuelia sanomaan, että kuningas tulee kalliiksi.
Kuningas verottaisi, veisi pojat armeijaansa ja tytöt haaremiinsa.
Kuninkaat ottavat ottamistaan. He tulevat kalliiksi.
Silti he halusivat kuninkaan, joten he saivat sen.
Kansa valitsi komean ja kookkaan Saulin Benjaminin heimosta.
Hän oli luonteeltaan heikko.
Jumalan valinta kuninkaaksi oli Daavid.
Eräänä iltapäivänä hän rikkoi kymmenestä käskystä viittä.
Hänen perheensä kärsi.
Hänen poikansa Salomo toi paljon kunniaa Israelille.
Hintana olivat raskas verotus ja pakkotyö.
Hän rakensi loisteliaan temppelin, mutta kansa maksoi kovan hinnan.
Heti hänen kuoltuaan pohjoinen kapinoi etelää vastaan, -
koska vauraus keskittyi etelään.
Skotlannin heimot... Anteeksi, Israelin heimot...
Israelin heimot eivät pitäneet siitä, että vauraus keskittyi etelään.
Salomon kuoltua puhkesi sisällissota. Pohjoisen 10 heimosta tuli Israel.
Etelän kaksi heimoa pysyivät uskollisina Jerusalemille.
Pohjoinen jäi ilman temppeliä ja kuninkaallista sukulinjaa.
Niinpä he rakensivat kaksi temppeliä, -
toisen Beeteliin ja toisen Samariaan.
Beetelissä Jaakob näki unen tikkaista. Beit El merkitsee: Jumalan talo.
He rakensivat temppelin Beeteliin ja Samariaan.
Samarialainen nainen kysyi Jeesukselta, -
pitäisikö palvella Jumalaa täällä vai Jerusalemissa?
Sen alku oli täällä.
Kuningasten kirjassa kerrotaan pohjoisen kansan historiasta.
Kuninkaiden hallituskaudet olivat lyhyitä, keskimäärin kolme vuotta.
Monia salamurhattiin. Vallankaappauksia oli usein.
Hallinto oli hyvin epävakaa. Kuningas- suku ei ollut Jumalan valitsema.
Se on surullinen historia. Etelässä hallinto oli vakaampi.
Etelän kuninkaiden hallintokauden pituus oli keskimäärin 33 vuotta.
Jos kuningas teki sitä, mikä oli hyvää Herran silmissä, -
keskimääräinen hallintokausi oli 33 vuotta.
Pahat kuninkaat kestivät vain pari vuotta.
Hyvä kuningas hallitsi 33 vuotta. Kuulostaako tutulta?
Tutkitaanpa pohjoisvaltion yhteiskunnallista tilaa.
Israelilla oli pahoja ongelmia. Se oli murheenkryyni Jumalalle.
Yhteiskunnallisesti maassa vallitsivat rauha ja menestys.
Joonan vierailu Niinivessä viivästytti Assyrian uhkaa.
Assyrialaiset tekivät parannuksen. Heitä ei tarvinnut pelätä toistaiseksi.
Rauha siis vallitsi. Välitöntä uhkaa ei ollut.
Kasvoi sukupolvi, joka ei ollut nähnyt sotaa. Se vaikuttaa ihmisiin.
Etenkin kuningas Jerobeam II:n aikana valtakunta vaurastui.
Kirjoitin ylös, mitä olen lukenut tuosta ajasta pohjoisessa.
Tie Euroopasta Arabiaan ja Egyptistä Aasiaan ristesi heidän maillaan.
Kaupankäynti oli siis vilkasta.
He harjoittivat vientiä ja tuontia ja kehittivät kaupankäyntiä.
Kauppiaat, pankit ja luottolaitokset kukoistivat.
Bruttokansantuote ja elintaso kohosivat.
Siitä tuli kulutusyhteiskunta. Ylellisyystuotteet yleistyivät.
Statussymbolit lisääntyivät. Tärkeä statussymboli oli kakkoskoti.
He hankkivat vuoristosta asuntoja, jonne he vetäytyivät hellesäällä.
Materia ja ahneus alkoivat hallita ihmisiä.
Syntyi uusi ylimystö, äkkirikastuneet.
He nousivat vanhojen ylimyssukujen yläpuolelle.
Siitä tuli siis hyvinvointiyhteiskunta.
Kiinteistövälitys kukoisti.
Ihmisillä oli kakkoskoteja. Asuntojen hinnat nousivat.
Oli gryndereitä, monopoleja ja valtauksia. Kuulostaako tutulta?
Tällaista oli Jerobeam II:n hallintokaudella.
Asuntotilanne oli vaikea. Kun rikkaat rikastuivat, köyhät köyhtyivät.
Rikkailla oli kakkoskoteja. Köyhillä ei ollut ensimmäistäkään.
Syntyi levottomuuksia.
Keskiluokka katosi. Jäljelle jäivät ökyrikkaat ja rutiköyhät.
Näin on käynyt monessa maassa. Se on vaarallinen tilanne.
Vauraudesta seurasi talousskandaaleja ja korruptiota.
Jopa oikeuslaitos oli turmeltunut.
Oikeutta ei saanut ilman lahjontaa.
Lahjusten antajat olivat itse turmeltuneita.
Ahneus ajoi käymään kauppaa seitsemänä päivänä viikossa.
Ahneus johti epäoikeudenmukaisuuteen -
ja vauraus vapaamielisyyteen.
Seksuaalinen vapaamielisyys ja alkoholin suurkulutus olivat yleisiä.
Kuka sanoo, että Raamattu on ajastaan jäljessä?
Näin käy, kun tulee sukupolvi, joka ei ole nähnyt sotaa.
Näin kävi 1920-luvulla ja 1960―70-luvuilla.
Uskonnollinen elämä yllättäen kukoisti, -
mutta he eivät harjoittaneet isiensä uskoa.
New age luikerteli sisään.
Uskontoon oli sekoittunut pakanallisia rituaaleja.
Ne tulivat kauppareittejä pitkin muualta.
Itämainen ja länsimainen uskonto herättivät suurta kiinnostusta.
Erityisesti uskonto keskittyi luontoon, ei Luojaan, -
luontoäitiin Isä-Jumalan sijaan.
Luontoäidin hedelmällisyys herätti kiinnostusta.
Hedelmällisyyskultti teki tuloaan.
Äiti-maasta tuli keskipiste. Uskonto feminisoitiin.
Palvottiin miespuolista baal-jumalaa -
ja hänen vaimoaan astartea.
Danielin kirjassa tutkimme Ištarin porttia Babylonissa. Sana on sama.
Astarte oli naispuolinen jumala.
Jumalattarien myötä uskontoon sekoittui seksuaalisuutta.
Beetelin ja Samarian temppeleissä oli mies- ja naisprostituoituja.
Yhdynnästä tuli palvontameno.
Se kyllä tekee uskonnosta suositun.
Ihmisiä tuli temppeliin harjoittamaan yhdynnän palvontamenoa, -
jolla pyrittiin takaamaan maan hedelmällisyys.
Sitä tapahtuu nykyään salakavalalla tavalla.
Kun näky Isä-Jumalasta katoaa, luontoäiti ottaa Hänen paikkansa.
Sanotaan, että äiti-maan tulevaisuus riippuu meistä ja päinvastoin.
Se on valhe! Maan tulevaisuus ja me olemme Hänen käsissään.
Maa ei ole naispuolinen. Se ei ole persoona.
Sitä opetetaan lapsille.
Lapset tietävät enemmän ympäristöasioista kuin Raamatusta.
Television tietokilpailuista selviää hyvin, mistä lapset tietävät eniten.
Vallalla oli epäjumalanpalvelus, joka johti moraalittomuuteen.
Beeteliin pystytettiin kultainen vasikka.
Olin hiljattain Frankfurtissa, joka on talouden keskus.
Uuden pörssirakennuksen eteen oli pystytetty kultainen vasikka.
Mammonan palvonta on uuden Euroopan talouskeskuksen ytimessä.
Israelin kansa pystytti kultaisen vasikan matkallaan Egyptistä.
Nyt sellainen oli Beetelissä. Kukaan ei pannut hanttiin.
Jos muutos olisi tapahtunut yhtäkkiä, se olisi ollut kauhistus.
Muutos tapahtui pikkuhiljaa, ja ihmiset hyväksyivät sen, -
koska he eivät halunneet vaikuttaa vanhanaikaisilta ja tekosiveiltä.
He hyväksyivät asioita, -
joita he olisivat kauhistelleet 20 vuotta aikaisemmin.
Eikö olekin ajankohtaista? Se oli Jumalan pyhä kansa.
Sen oli määrä olla kuninkaallinen papisto ja pyhä kansa.
Jumala olisi voinut pyyhkäistä heidät olemattomiin -
ja etsiä toisen kansan, mutta Jumala ei ole sellainen.
Jumala vihaa eroa. Kun Hän solmii liiton, Hän on uskollinen.
Hän sitä vastoin kuritti kansaa.
Aamos luettelee asioita, joilla Jumala kuritti pohjoisen 10 heimoa.
Ensimmäisenä tuli ruokapuola. He menettivät monta satoa.
Jumala sanoi: "Herätkää. Olette riippuvaisia minusta," -
"ette hedelmällisyys- jumalattarista tai luontoäidistä."
Kun Aamos luettelee kurituksia, hän hokee hyvin surullista asiaa:
"Mutta te ette kääntyneet minun tyköni."
"Toimitin teille ruokapulan, mutta te ette kääntyneet minun tyköni."
Seuraavaksi Herra kokeili vesipulaa.
Hän sanoo: "Yritin palauttaa teidät järkiinne vesipulan kautta."
Tulevaisuudessa vesipula on suurempi ongelma kuin ruokapula.
Sekään ei saa ihmisiä kääntymään Jumalan puoleen.
Kolmanneksi Hän lähetti vilja- ja eläinsairauksia.
Tuli heinäsirkkoja ja hometta.
"Mutta te ette kääntyneet minun tyköni", sanoo Herra.
Kun kansakunta kohtaa ongelmia, sen tulisi kääntyä Herran puoleen -
ja kysyä, mikä on vikana. He eivät tehneet niin.
Seuraavaksi Hän lähetti ruton ihmisiin.
Asiat tulivat yhä lähemmäs. He saivat karmeita tauteja.
Siltikään he eivät kääntyneet Herran puoleen.
Sitten Hän lähetti yllätyshyökkäyksiä ympäröivistä kansoista.
Siltikään he eivät kääntyneet.
Sitten Jumala salli salamoiden iskeä kaupunkeihin.
Kokonaisia kaupunkeja paloi poroksi. Siltikään he eivät kääntyneet.
Mikään ei hetkauttanut heitä.
He olivat tyytyväisiä, kunhan he saivat pitää rahansa ja loma-asuntonsa.
Kaksi suurta katastrofia oli vielä edessä. Sitten tulisi loppu.
Aamoksen ensimmäinen jae kuuluu:
"Aamoksen sanat kaksi vuotta ennen maanjäristystä."
Voimakas maanjäristys iski kymmenen sukukunnan alueelle.
Profeetta Sakarja muisti sen vielä 250 vuoden kuluttua.
Hän puhuu Aamoksen aikana tapahtuneesta maanjäristyksestä.
Se ei ollut pahin asia. Pahin asia oli pakkosiirtolaisuus.
Aamos sanoo: "Ellette ota tästä vaaria, menetätte maanne."
Kymmenen heimoa vietiin pois.
Aamos 3:7:ssä sanotaan: "Herra ei tee mitään" -
"ilmoittamatta salaisuuttaan palvelijoilleen profeetoille."
Jumala on niin armollinen, -
ettei Hän rankaise lähettämättä ensin profeettaa varoittamaan kansaa.
Tämä on sitä Jumalan joustavuutta.
Hän ei toimi varoittamatta. Hän lähettää jonkun ilmoittamaan ennalta.
Ilmestyskirja on varoitus koko maailmalle siitä, -
mitä Jumala aikoo tehdä. Silti ihmiset eivät käänny Hänen puoleensa.
Mitä Jumala voisi vielä tehdä?
Jumala lähetti vielä kaksi profeettaa pohjoisen kymmeneen sukukuntaan:
Aamoksen ja Hoosean. Aamos oli kova. Hoosea oli lempeä.
Aamos syytti heitä voimakkaasti siitä, mitä he tekevät väärin.
Hoosea vetosi heihin voimakkaasti ja pyysi heitä palaamaan Herran luo.
Aamos puhui järkeen, Hoosea sydämeen.
Aamos keskittyi Jumalan oikeuden- mukaisuuteen, Hoosea armoon.
Aamos välitti Jumalan ajatuksia, Hoosea Jumalan tunteita.
Ero ei ole selvärajainen.
Aamoksessa on armoa ja Hooseassa tuomiota.
Päälinjat olivat erilaiset.
Jumalan viimeinen sana oli hellä ja tunteellinen vetoomus.
"Ette suinkaan te todellakaan tee tätä!"
"Ette kai te todellakaan pakota minua toimimaan näin!"
Hooseassa voi tuntea Jumalan sydämen särkyvän.
Häntä inhotti toimia niin, mutta he eivät antaneet vaihtoehtoa.
Tutkitaan Aamosta yksityiskohtaisemmin.
Vuosi on 753 eKr. keskellä 700-lukua.
Beeteliin ilmestyi mies.
Hän nousi temppelin portaille saarnaamaan.
Hän oli kotoisin etelästä, etelän herra.
Aivan kuin engelsmanni menisi Australiaan heristelemään sormiaan.
Olen kokenut sen hyvinkin kirjaimellisesti.
Eikö ole erikoista, että Jumala lähetti etelän miehen pohjoiseen?
Se toimi häntä vastaan jo alusta alkaen.
Jumala ei löytänyt pohjoisesta ketään, jota olisi voinut käyttää.
Aamos ei ollut profeetta. Hän oli köyhä maanviljelijä, -
joka hoiti metsäviikunapuita.
Metsäviikunapuun hedelmää kutsutaan köyhän miehen viikunaksi.
Aamoksella oli pieni lehto. Hän myi köyhän miehen viikunoita.
1. Kor. 1:ssä sanotaan, että Jumala saattaa väkevät häpeään -
valitsemalla vähäpätöisen. Aamos oli sellainen.
Jerusalemista 20 kilometriä etelään pienessä Tekoan kylässä -
keskellä Juudaa Jumala puhui Aamokselle metsäviikunapuun alla.
Hän käski mitättömyyden mennä profetoimaan tuomiota pohjoiselle.
Hänellä ei ollut uskonnollista koulutusta eikä virkaa.
Jumala valitsi hänet siksi, mitä hän ei ollut. Se on Jumalan tapaista.
Jumala valitsi Israelin, koska he eivät olleet mitään.
Hän sanoo: "En valinnut teitä, koska olitte mahtavia ja fiksuja."
"Valitsin teidät, koska rakastan teitä." Valintaperuste on Hänessä, ei meissä.
Katsokaa nyt ympärillenne. Paavali sanoo sen 1. Kor.:ssa:
"Katsokaa itseänne! Ei ole monta viisasta, ei jalosukuista."
Jumala valitsee mitättömyydet. Aamos oli sellainen.
Jumala tekee niin, koska silloin Hän saa kunnian.
Jos Hän valitsisi älyköt, rikkaat ja voimakkaat, he ottaisivat kunnian.
Aamos oli hyvin rohkea.
Hän meni etelästä pohjoiseen, nousi yksin temppeliin -
ja tuomitsi sen Jumalan nimessä. Hän kerjäsi verta nenästään.
Hän kohtasi vihamielisyyttä ja vastustusta.
Aam. 7 kuvaa hänen omaa elämäänsä ja reaktiotaan.
Luvusta 7 käy ilmi kaksi merkittävää asiaa Aamoksesta.
Ensinnäkin hänen rukouksensa vaikutti Jumalaan.
Toiseksi hänen saarnansa vihastutti ihmiset.
Eräässä tilanteessa hän taivutti Jumalaa muuttamaan mieltään.
Jumala näytti hänelle kuvan heinäsirkoista, -
jotka syövät kaiken maaseudulta, -
ja tulesta, joka polttaa kaiken kaupungeissa.
Hän näki sirkkojen tuhoaman maa- seudun ja tulen nielemät kaupungit.
Hän sanoi: "Kaikkivaltias Herra, pyydän, ettet tee sitä!"
Hän kysyi: "Miten voi Jaakob selvitä tästä? Hän on niin pieni!"
Hän vetosi Jumalaan, ettei Hän tekisi sitä.
Jumala sanoi: "Hyvä on, en tee sitä." Sinä voit näin vaikuttaa Jumalaan!
Hän ei sanonut Israel, vaan Jaakob.
Jaakob oli turmeltunut juonittelija, -
josta tuli Israel, ontuva ruhtinas.
Aamos ei vetoa Israelin puolesta vaan Jaakobin puolesta.
Ikään kuin Israel olisi muuttunut takaisin Jaakobiksi.
Se oli taas juonittelija, joka halusi rikastua nopeasti ja tehdä kauppoja.
Hän oli valmis pettämään isänsäkin siunauksen takia.
Se kuvasi täydellisesti sitä, mitä oli tapahtunut.
Israel oli taas Jaakob, sama kuin ennen Jumalan kohtaamista.
Aamos vetosi Jumalaan, ja Jumala muutti mielensä.
Mooseksella oli sama kokemus.
Jeesus sanoi ristillä:
"Isä, anna heille anteeksi. He eivät tiedä, mitä he tekevät."
Rukous ei muuta Jumalan luonnetta, -
mutta se voi muuttaa Hänen suunnitelmiaan.
Hän ei ole persoonaton Jumala, joka määrää asioita.
Hän kuuntelee meitä. Hän haluaa, että taivuttelemme Hänet.
Siksi Jeesus sanoi:
"Kolkuttakaa, kunnes Hän nousee vuoteestaan antamaan teille leipää."
Voitte vaikuttaa Jumalaan rukouksillanne.
Toisaalta Aamoksen saarna vihastutti ihmiset, -
eritoten uskonnolliset johtajat.
Profeetat eivät ole suosittuja pappien tai pastorien keskuudessa.
Profeetat vastustavat vallitsevaa tilaa. He ovat uhka. Uhkista ei pidetä.
Aamos näki näkyjä valveilla ollessaan ja unia nukkuessaan.
Usein sanotaan: "Sanat, jotka Aamos näki."
Siellä toistuvat sanat: "Minä näen."
Vanhassa testamentissa profeettaa kutsuttiin myös näkijäksi.
Hän näki asioita, joita muut eivät nähneet.
Hän näki, mitä oli tekeillä. Hän saattoi nähdä tulevaisuuteen.
Jumala tarvitsee ihmisiä, jotka pystyvät näkemään, mitä tapahtuu.
Aamos näki asioita ja maalasi sanallisia kuvia.
Hänen profetiansa huippukohta on korillinen kypsiä hedelmiä.
Ne ovat niin kypsiä, että ne ovat pilaantumaisillaan.
Jos omena tai päärynä on todella kypsä, sitä tuskin uskaltaa koskea.
Se muuttuu ruskeaksi pelkästä kosketuksesta.
Hän näki, että Israel oli kypsä ja mätänemäisillään.
Korillinen kypsiä hedelmiä on eloisa kuva.
Hän näki Jumalan leijonana.
Alueella oli paljon leijonia. Ne on hävitetty sukupuuttoon.
Ne asuivat viidakossa Jordanjoen varrella.
Ne nousivat iltaisin ylös vuorille saalistamaan karjaa.
Aamos sanoo Jumalasta: "Leijona ärjyy. Kuka ei pelkäisi?"
Se on elävä kuva Jumalasta. Sitten hän kuvaa, mitä tapahtuu.
Hän kuvaa paimenta, jonka lampaan leijona saa kiinni.
Paimen pelastaa vain korvan ja pari jalkaa leijonan suusta.
Siinä on kaikki, mitä jää jäljelle Israelista.
Näin voi saavuttaa ihmisten mielenkiinnon ja mielikuvituksen.
Antaa ihmisten nähdä asiat kuvina.
Kun tajuamme jotakin, sanomme: "Näen, mitä tarkoitat."
Sanomme: "No nyt näen..." Jos näet jotakin, se on suureksi avuksi.
Aamoksen kirja on saarnakokoelma. Siinä ei oikein ole rakennetta.
Se on erillisten saarnojen tai profetioiden ja sanomien kokoelma.
Ne ovat eripituisia ja mieliinpainuvia.
Aivan kuin hän istuttaisi aikapommeja sydämiin.
Näin käy usein, kun saarnataan tai opetetaan Jumalan sanaa.
Pyhä Henki palauttaa sen mieleen myöhemmin, ja se räjähtää.
Aamos oli runollinen.
Profetioista valtaosa on runomuodossa.
Raamatussa runous näkyy lyhyinä riveinä.
Muutenhan teksti on kuin sanomalehden palstoissa.
Proosa on pään kieltä, runous on sydämen kieltä.
Raamatussa proosa edustaa Jumalan ajatuksia.
Runous edustaa Jumalan tunteita. Raamattu on täynnä Jumalan tunteita.
Jumala on intohimoinen ja täynnä tunteita.
Ymmärrä, mikä vihastuttaa, surettaa, inhottaa ja ilahduttaa Häntä.
Oletko koskaan kysynyt Jumalalta: "Mitä tunnet minua kohtaan?"
Ihmiset puntaroivat tunteitaan Jumalaa kohtaan.
Hänen tunteensa meitä kohtaan ratkaisevat tulevaisuutemme.
Aamos käyttää surulaulun tehokeinoa.
Runous voi olla kepeää, mutta se voi olla myös raskasta.
Mieleen tulee walesilaisen juopon runoilijan Dylan Thomasin runo:
Älä sano taistelutta yötä hyväksi
Vanhuuden pitäisi palaa ja raivota päivän päättyessä
Kiroa, kiroa valoa kuolevaa
Thomas kirjoitti sen juuri ennen kuolemaansa.
Siinä on valittava sävy ja synkkä kaiku.
Tällaista runoutta Aamos puhui alkuperäisellä heprean kielellä.
Jumalan Henki johti häntä käyttämään toistakin tehokeinoa, toistoa.
Se on puheen tehokeino.
Ystävät, Rooman kansalaiset, kuulkaa!
En Caesaria kiitä, mutta hautaan.
Brutus; Hän sanoi vallanahnaaks Caesarin
Ja Marcus Brutus hän on kunnon mies.
Martin Luther King toisti: "Minulla on unelma! Minulla on unelma!"
Ihmiset muistavat tällaiset puheet, ja Aamos on täynnä sitä:
"Mutta te ette kääntyneet minun tyköni." Seitsemän kertaa!
Katsotaan sitten Aamoksen tyypillistä profetiaa.
Hänen kertosäkeensä kuuluu:
"Kolmen rikoksen, neljän rikoksen tähden."
Hän kaartelee Israelin ympärillä.
Hän aloittaa kaukaa Israelin naapurikansoista -
ja tulee sitten lähemmäs Israelin serkkuihin.
Sitten tullaan vielä lähemmäs Israelin sisareen, Juudaan.
Kaikki sanoivat: "Aamen ja halleluja! Kamalia ihmisiä!"
"He ansaitsevat rangaistuksen!" On niin helppo nähdä toisten pahuus.
Joku kysyy: "Miksei Jumala hoitele kaikkia maailman pahoja ihmisiä?"
Hän ei näe itsessään mitään vikaa. Aina nähdään vain toisten viat.
Aamos aloitti Damaskosta:
"Kolmen rikoksen, neljän rikoksen tähden Jumala rankaisee Damaskoa."
Damasko ei kuulunut Jumalan kansaan. Sitä rangaistiin julmuudesta.
Hän soimasi Gassaa brutaaliudesta ja Tyyroa petollisuudesta.
He ylistivät Aamosta.
Eräs henkilö kiitti kirkkoherraa saarnasta ja sanoi:
"Kaikki, mitä sanoitte, sopii erääseen tuntemaani ihmiseen."
Hän ajatteli: "Toivottavasti vaimoni kuuntelee."
Sitten hän siirtyi heidän serkkuihinsa Edomiin, Ammoniin ja Mooabiin.
Jumala moitti Edomia häikäilemättömyydestä, -
Ammonia raakalaismaisuudesta ja Mooabia pyhäinhäväistyksestä.
Yhä kansa nyökytteli ja sanoi: "Anna palaa, veli!"
Hän siirtyi jälleen hieman lähemmäs:
"Jumala rankaisee sisartanne Juudaa, koska hän on hylännyt Jumalat lait."
He sanoivat: "No on syytäkin! Siksi erosimme heistä! Mokomat lurjukset."
Sitten tuli järkytys. Kaikkien katseet olivat kiinnitettyinä Aamokseen.
Hän sanoi: "Kolmen rikkeen, neljän rikkeen tähden rankaisen teitä!"
Hän soimaa Israelin lapsia piittaamattomuudesta, -
naapurimaita julmuudesta, serkkuja häpeällisyydestä, -
sisarta uskottomuudesta ja heitä itseään piittaamattomuudesta.
"Ette piittaa lainkaan siitä, maassa tapahtuu."
"Käytätte hyväksenne köyhiä ja hemmottelette lihaanne."
"Ette näytä edes tajuavan sitä. Te hyväksytte mitä tahansa."
Israel joutuisi maksamaan etuoikeuksiensa takia.
Jumala sanoo: "Kaikista maailman suvuista olen valinnut teidät."
"Siksi joudun rankaisemaan teitä ankarammin kuin muita."
"Teillä on ollut etuoikeuksia, joten teillä on myös enemmän vastuuta."
Tämä periaate näkyy myös Uudessa testamentissa.
Me olemme kuulleet evankeliumin ja kymmenen käskyä.
Jumala kohtelee meitä ankarammin kuin niitä, jotka eivät niitä tunne.
Täällä on toinen saarna täynnä voi-huutoja.
Se on sarja kirouksia: Voi! Voi! Voi!
Yhden saarnan hän rakentaa etsikää-sanan ympärille:
"Etsikää minua ja saatte elää. Etsikää Herraa. Etsikää hyvää, älkää pahaa."
Sen ympärille on rakennettu kokonainen saarna.
Etsimiseen liittyy vaivannäköä, jotta jokin löytyisi.
Hänen viimeinen saarnansa käsittelee korillista kypsiä hedelmiä.
Avainsanat Aamoksen viimeisessä profetiassa ovat "ei koskaan":
"En koskaan unohda mitään, mitä olette tehneet."
Jumala unohtaa vain sen, minkä Hän on antanut anteeksi.
Muuta Hän ei koskaan unohda.
Hän sanoo, että Israelin 10 heimoa lankeaa eikä koskaan nouse enää.
Yhtäkkiä tämän kauhean lopullisen tuomion keskellä -
on aivan kuin aurinko pilkistäisi pilvien raosta.
Hän sanoo: "Eivät kaikki teistä."
"Vain Israelin synnintekijät häviävät, mutta jäännös jää."
"Rakennan uudelleen Daavidin ilmestysmajan."
"Tuon pakanoita ottamaan paikkanne Jumalan kansassa" -
"Daavidin sukulinjasta syntyvän Kuninkaan alaisuuteen."
Lopulta koko asiasta syntyy hyvä uutinen:
"Kuitenkaan en minä Jaakobin heimoa kokonaan hävitä."
Kaiken keskellä oli pieni jäännös ja vähemmistö, -
joka pysyi uskollisena Jumalalle.
He säilyisivät ja kuuluisivat Jumalan kansaan, johon liittyisi myös pakanoja.
Jaakob siteeraa Aamoksen profetiaa Apostolien tekojen luvussa 15:
"Pystytän jälleen Daavidin sortuneen majan ja tuon pakanat sisään."
Olemme ottaneet uskottomien juutalaisten paikan. Emme kaikkien!
Aina on ollut uskollisten juutalaisten jäännös, -
kuten Paavali sanoo Room. 11:ssä.
Viimeinen "ei koskaan" on: "Minä istutan heidät omaan maahansa," -
"eikä heitä enää revitä pois maastansa," -
"jonka minä olen heille antanut."
Viimeinen avainsana on: Ei koskaan!
Jumala on Ei koskaan -Jumala.
Tilaa Pawsonin opetussarjoja TV7:n verkkokaupasta: www.tv7.fi/kauppa tai 0400 721 599
Shakespearen Julius Caesar -suomennos: Paavo Cajander
Suomennos: TV7