GAMLA TESTAMENTET ÖPPNAS
JONA
Vi har redan sett på en av Gamla Testamentets lagböcker -
och en av historieböckerna i biblioteket som kallas Bibeln.
Vi har också studerat vishets- litteratur, som Predikaren.
Härnäst ska vi ta en titt på profetiska böcker i biblioteket.
Vi tar en mjukstart med Jonas och Nahums böcker.
Sedan fortsätter vi med Amos och Hosea.
Efter det tar vi itu med de stora profeterna Jesaja och Hesekiel.
Vad är profetia?
För det första, profeterna var vanliga män och kvinnor.
Profetians gåva är för båda könen.
Profeterna var vanliga människor med en ovanlig uppgift.
De talade för Gud. Men före det behövde de höra från Gud.
Budskapet behöver tas emot innan det kan ges vidare.
Gud talade till dem i ord och bilder.
Orden tyngde dem och blev till en börda.
Man får en tung börda inombords som lättar först -
när man släpper ut den och delar den med andra.
Guds ord tynger profeten tills han ger ut budskapet.
Budskapet kan komma som ord eller bilder.
När man är vaken kan bilder komma i en vision -
eller i en dröm när man sover.
Gud kommunicerar Sitt Ord på många sätt.
Diagrammet nere till vänster visar olika vägar.
Gud kan tala först till kroppen, med hörbar röst till örat.
Gud kan få luften att röras -
så att det uppstår ljudvågor och hörbara ord.
Det var sällsynt. I allmänhet trodde människorna det åskade.
Gud sade till Jesus vid Hans dop: "Du är min Son, den Älskade."
Han talade till en kropp.
Gud kan lägga ord i vårt förstånd. Dem hör vi inte med öronen.
Gud kan tala ord till din ande som du inte förstår.
När du ber i tungor lägger Gud ord i din mun genom din ande -
ord du inte förstår med ditt förstånd.
Gud kan tala till vår ande, vårt förstånd och vår kropp.
De kan ges vidare från kroppen eller anden till förståndet -
men de behöver komma ut genom munnen.
Gud kunde tala till en kropp och en mun förbi ande och förnuft.
Han gjorde det en gång till Bileams åsna. Han talade via åsnan.
Åsnans förstånd och ande var definitivt inte med i det.
Gud kan tala till munnen via kroppen, förståndet eller anden.
Han kan tala via anden och kroppen till förståndet och så till munnen.
Sätten är många. Till sist ges budskapet ändå vidare via munnen.
Så tog människor emot Guds Ord och gav det vidare.
Budskapen var grovt räknat två: -
förmaning när folket gjorde fel -
eller tröst när folket gjorde rätt.
Israels folk gjorde ofta fel, så Gud sände mest förmaningar.
Halva Jesaja är förmaning, andra halvan "Trösta, trösta mitt folk!".
Av profetiorna kan vi sluta oss till hur folket levde.
Gjorde de fel, fick de förmaning. Gjorde de rätt, fick de tröst.
En falsk profet ger bara tröst.
En sann profet ger båda enligt vad situation kräver.
En falsk profet talar bara det som människor vill höra.
En sann profet förmanar oftare -
för när allt är i sin ordning säger Gud inte så mycket.
När du arbetar bra, talar chefen inte med dig.
Om chefen har ärende, har du ofta gjort nåt fel.
Gud talade oftare genom profeter, när folket gjorde fel.
Därför började man kalla dem domedagsprofeter.
Jeremia är ett skolexempel på en domedagsbasun.
Jeremia tröstar nog också: -
"Jag har fridens tankar för er och inte ofärdens."
Han talade ofta hårda ord, för att folket gjorde fel.
Det här var lite bakgrund till profeterna.
Nu ska vi se på Jona och Nahum.
Först lite geografi och historia.
Skriv inte av det här. Det är inte värt mödan.
Vi ska först se på geografin.
Varför har jag kopplat ihop Jona och Nahum?
De kom från samma ställe och for till samma ställe.
De hade också samma slags budskap.
Jona föddes nära Nasaret.
Jesus hörde säkert om honom när han växte upp.
Jesus jämförde sig bara med Jona av alla profeterna.
De kom från samma by.
Nahum kom från Kapernaum som låg nära intill.
"Kaper" betyder "by". Kaper Nahum.
Det har ni kanske inte tänkt på.
"By" på arabiska är "kufa". Det kommer från "kaper".
Kaper Nahum betyder "Nahums by".
Det var Jesu "högkvarter" vid Gennesarets strand.
Båda kom från norr, från Israels internationella del.
De södra bergsbygderna var mycket nationalistiska.
Norra Israel var internationellt, "hedningarnas Galileen".
Världens landsvägar korsade varandra där.
Vägen från Europa kom ner till Galileen och fortsatte mot Arabien.
Vägen från Afrika kom upp längs kusten från Egypten -
och fortsatte till Damaskus och mot Indien och Kina.
Från Asien till Afrika och från Europa till Arabien -
gick vägarna genom den här vägkorsningen.
Vid vägskälet låg kullen Megiddo. På hebreiska: "Harmageddon".
Det har ni säkert hört om. Där ska historiens sista strider stå.
Nasaret ligger på berget här mitt emot vägskälet.
När Han var pojke måste Jesus ha sett alla komma och gå där.
Det var som en vänthall på ett flygfält med alla nationaliteter.
Galileen var internationellt.
Judeen däremot var nationalistiskt och isolerat.
Jesus var omtyckt på det internationella området -
men impopulär på det nationalis- tiska området där Han korsfästes.
Jona och Nahum kom från norr. De var mycket internationella.
Båda for till samma ställe, -
till Assyrien.
Här är Arabiska öknen.
De fruktbara områdena i Mellanöstern -
är floddalarna längs Tigris, Eufrat, Nilen och Jordan.
Man kallar detta den fruktbara halvmånen.
Därför passerade alla resande det Utlovade landet.
Det smala landområdet mellan öknen och havet var en mötesplats.
De största hoten kom från stormakterna i väst och öst.
Landet låg inklämt mellan två maktsfärer.
Egypten försökte inta Mesopotamien och Mesopotamien Egypten.
De måste alla färdas genom vägskälet.
Den som bor vid ett vägskäl, som Israel, riskerar bli överkörd.
Vi ska nu se på makten som reste sig i norra delen av dagens Irak.
Det var Saddam Husseins område, som förr hette Assyrien.
Dess huvudstad var Nineve. Den ligger ganska långt borta.
När de skulle inta Egypten, kom de norrifrån genom det Heliga landet.
Fast Assyrien låg i öst och Egypten i väst -
var de folket i norr och folket i söder för dem som var i mitten.
Hoten kom från norr och söder. De bodde på en smal remsa mittemellan.
Varför for Jona och Nahum till Nineve?
Det var 250 år mellan deras besök. Eller var det 150 år?
Vi ska kolla det strax. Först ska vi se på historien.
Jona var den första som utmanade Assyrien, Nahum den sista.
Mellan år 770 och 620 var det alltså 150 år.
Båda reste dit på grund av assyriernas ondska.
Det assyriska väldet varade ca 750 år.
Det växte och bredde ut sig. De intog till och med Egypten.
De bredde ut sig längs fruktbara halvmånen ända till Thebe.
Ni har säkert hört om deras kungar.
Profeten Jesaja skriver om Sanherib.
Riket fick sin början 1354 f.Kr. från ett litet folk som växte.
De var mycket grymma.
De hör till historiens grymmaste folk.
Ett straff de uppfann var att hänga folk på störar.
De slog ner en vass trästör i marken -
och spetsade fången på den så att stören trängde upp genom kroppen.
Människan lämnades att dö med stören i kroppen.
De regerade genom terror.
Assyrierna var fruktade. De var ett blodigt folk.
Nahum sade om Nineve: "Ve dig, du blodstad."
De var blodgiriga och grymma tyranner.
Ett folk som blev hotat av Assyrien blev dödsrädda för vad som väntade.
Det var en bakgrund. Det gick lång tid mellan profeterna.
Sefanja talar också om Assyrien. Till slut kommer Nahum och sade: -
"Det är slut med er." Nineve ödelades 612 f.Kr.
Hela det assyriska riket försvann fem år efteråt, 607 f.Kr. -
genast efter Nahum, men inte ännu efter Jona.
Det var ett problem för Jona.
Låt oss se närmare på Jona.
Är det bara en fiskarhistoria?
Boken har väckt livlig debatt. Är den sann eller inte?
Är det historia eller myt? Hände det verkligen?
Eller är det en saga, som Pinocchio?
Också Pinocchio levde i magen på en val.
Dagens forskare är så gott som överens om att den inte är sann.
De säger att den är en lärorik, påhittad liknelse -
som utmanar hjältar.
Den är ett upprop till missionsarbete.
Syftet var att påminna Israel om sitt missionsuppdrag.
Berättelsen om hur Jona rymde anses vara en läxa för Israel.
Enligt denna syn hade Israel blivit inåtvänt -
och glömt sitt missionsuppdrag. Jonas bok är en påminnelse för dem.
I Bibeln är ändå liknelserna tydligt utmärkta:
"Jesus gav dem en liknelse."
Liknelser innehöll aldrig under, men här sker det åtta under.
Det har inte hänt att liknelser handlar om under.
En liknelse är bara en berättelse om något som sker.
Andra forskare ser den som en allegori.
Bibelns text ska inte tas som en allegori, om det inte står så.
Denna berättelse kallas inte för en allegori i Bibeln.
Dessa forskare ser Jona som en personifiering av Israel.
Liksom John Bull eller Britannia är för England -
och Onkel Sam för USA.
En mytisk gestalt som personifierar sitt land.
Det att Jona svaldes av en val var en metafor -
för att Israel blir uppslukat av andra länder under fångenskapen.
Jag håller inte med om någondera.
Att se Jona som påhittad håller inte för närmare granskning.
Det finns så många tunga orsaker att ta den som faktum.
Bokens stil är exakt likadan som i de övriga historiska böckerna.
Ordvalet, stilen, grammatiken är som i Kungaböckerna.
För det andra, den handlar om verkliga platser och människor -
som också nämns annanstans. Jona nämns i Kungaböckerna.
Man kan datera honom till Jerobeam II:s tid. Hans far hette Amittai.
I Bibelns historiska böcker räknas Jona som en verklig person.
För det tredje, Jesus ansåg Jona vara en verklig person.
Han trodde på Jona och valen, eller den stora fisken som det står.
Jesus sade: "Här är mer än Jona."
Jesus växte upp i Nasaret, där Jona var född.
Teorierna som håller Jona för en legend gör inte kapitel 4 rättvisa.
Det är den viktigaste frågan. Varför flydde Jona?
Svaret är nyckeln till Jona bok.
Många kommer sig inte för att ställa frågan.
Varför vill människor tro att Jona aldrig funnits?
Varför vill man inte se honom som en historisk person?
Vi ska se på två invändningar.
Den första, händelserna är fysiskt omöjliga.
Den andra, det är psykologiskt osannolikt -
att en judisk predikant skulle få en hel storstad att omvända sig.
Tänk om en inresande jude predikade i London på Trafalgar Square.
Det är osannolikt att hela London gjorde bättring.
Vi ska först se på den fysiska omöjligheten.
Skulle det ha kunnat hända? Kunde Gud få det att hända?
För det första, kan en stor fisk eller val svälja en människa?
Jag var en gång pastor i byn Chalfont St Peter.
Bysmeden hade en son i Amerika, Howard Brown.
Han tränade valar i en havspark i Kalifornien.
Han hade en val och en delfin i en stor tank. De var bästa vänner.
Delfinen dog. Valen beskyddade den döda kroppen.
Den tog kroppen i munnen och släppte den inte på tre dagar.
Då och då förde den delfinen till ytan för att få den att andas.
Den försökte återuppväcka delfinen.
Howard Brown visade videon för oss.
Delfinen var stor som en människa. Det fick mig att tänka.
Jag har ett gammalt tidningsurklipp här.
Det är från år...
Jag tror det är från 1921. Det handlar om James Bartley -
som var på ett valfångstskepp utanför Falklandsöarna.
Harpunerarna for i en roddbåt efter valen.
Valen stjälpte båten. Alla fyra föll i sjön.
Tre räddades, men en försvann. Kaptenen skrev i loggboken: -
"James Bartley, sannolikt drunknat."
De fångade valen. Den styckades. Då hördes ett rop.
Något rörde sig i valens mage. Det var James Bartley.
Han var i koma, men andades.
Efter några dagar vaknade han i kaptenens hytt.
Han fortsatte sitt liv som vanligt.
Matsmältningsvätskan hade frätt huden som inte täcktes av kläderna.
Huden var rynkig och vit. Han såg speciell ut.
Han klarade sig. Det är alltså möjligt.
Vi har gjort för stort problem av det. Det är dumt.
En officer inom Frälsningsarmén sade en gång: -
"Om Bibeln påstod att Jona slukat valen, skulle jag tro det."
En sådan blind tro väcker världens hån.
Bibeln ber oss inte att tro på vilka omöjligheter som helst.
Jag vill väcka en tanke hos er: -
Var Jona död eller levande i fiskens buk?
Jag hade aldrig tänkt på det förrän jag såg valen och delfinen.
Jag läste Jona bok på nytt.
Bevisen pekar på att fisken fångade upp en död kropp.
Här är bevisen: -
Av kapitel 2 framgår att Jona drunknade.
Han kastades i havet, han sjönk till Medelhavets botten -
och låg på bergens grund med huvudet insnärjt i sjögräs.
Det tar 1,5 minut att drunkna. På den tiden sjunker man till botten.
Jag tänkte mig att fisken gled fram under vattenytan med öppen mun.
Det visade man på söndagsskolans bilder.
Där fanns inte bilder av Jonas huvud insnärjt i sjögräs på havets botten.
Fisken slukade hans döda kropp. Han bad: "Jag är i Sheol, dödsriket."
"Till grunden sjönk jag, jordens bommar slöts för evigt bakom mig."
Han beskriver sina sista stunder vid medvetande: -
"När min själ tynade bort i mig och vatten omslöt mig upp till halsen" -
"då tänkte jag på Herren."
Bevisen är uppskrivna.
Enligt detta överlevde inte Jona, han uppstod.
När fisken spottade ut honom, före- nade Gud åter hans ande och kropp.
Jesus sade ju: -
"Liksom Jona var i fiskens buk, ska jag vara i jordens inre."
Jag försöker inte hitta en enkel förklaring för världens skeptiker.
För dem är det lättare att godta överlevnad än uppståndelse.
Jag försöker få tag i vad Bibeln verkligen säger.
Vi har ofta en bild av vad det står, från tidigare.
Bilden kan vara fel, när man sedan läser texten.
Jona är det bästa exemplet på uppståndelsen i Gamla Testamentet.
Jesus identifierade sig med Jona och sade till tvivlande judar: -
"Ni ska inte få något annat tecken än profeten Jonas tecken."
Var han död eller levande, oberoende, det är möjligt -
om Gud fick det att hända.
Det leder oss till den verkliga frågan, om under.
I Jona bok sker det åtta fysiska under.
I allmänhet känner man till bara ett, det om fisken.
Ett mycket större under än med fisken sker i sista kapitlet.
Gud befaller en mask att göra något. Det är ett stort under.
Min vän kunde mycket väl dressera valar. De är intelligenta.
Jag har aldrig sett en maskcirkus.
Jag inte sett någon dressera maskar. Gud kan befalla dem också.
Ibland frågar någon: "Inte tror du väl på Jona och fisken?"
Jag svarar: "Det är ingenting. Jag tror till och med på masken!"
De bara stirrar tillbaka. De har ingen aning.
Detta ger en bild av en Gud som råder över Sin skapelse.
Låt oss gå igenom de åtta undren.
Gud sänder en vind som orsakar en storm.
Det kastade lott för att finna ut vem som var orsak till Guds vrede.
Gud har koll på lotter. Han gör det i Apostlagärningarna 1.
I Gamla Testamentet avgjorde man saker genom lottkastning.
Gud kan singla slant som det behagar Honom.
Gud stillade havet.
Han skickade en stor fisk att svälja kroppen, och spotta upp den.
Han fick ricinbusken att växa upp över en natt.
Han sände en mask att äta ricin- buskens rötter, så att den dog.
Till slut sände Han en brännande östanvind.
Gud kontrollerar naturfenomen åtta gånger i denna lilla bok.
Du bör välja mellan tre filosofier. En av dem är bibelenlig.
Vi är alltså tillbaka vid -ismer.
Dessa är vanliga i vårt land. De anses som de tre huvudfilosofierna.
Det som skiljer dem är om man tror att Gud skapade världen -
och om Han kontrollerar den nu.
Enligt ateismen skapade Gud inte världen och råder inte över den.
Ateismen är mycket utbredd.
Den allra vanliga synen i England är deism.
Enligt deismen skapade Gud världen men råder inte längre över den.
Majoriteten i församlingarna är deister.
Någon frågade om vad den karismatiska förnyelsen tillfört.
Jag ska tala om det i er skola.
Den största skillnaden är att deister blivit teister.
Den har förnyat tron på under. Deister tror inte på under.
De tackar Gud att Han skapat himmel och jord -
men de ber inte om vädret -
för de tror inte att Gud råder över vädret.
De tror naturlagarna råder.
Teismen är en bibelenlig filosofi.
Enligt den skapade Gud världen och råder över den fortfarande.
En del är teister när de läser Bibeln, men deister annars.
En del tror på under, bara om de finns mellan läderpärmar -
men de tror inte att under sker i dag.
I praktiken är de deister, i teorin teister.
Teismen är bibelenlig: Gud skapade allt och råder över allt.
Hur är det då med att en hel stad omvände sig?
Vi ska se hur Nineve såg ut.
Det här var Nineves centrum, när Jona reste dit.
Det var en enorm, imponerande stad.
Det här är allt som är kvar av palatset, en ruinhög.
Nineve gjorde bättring, när Jona predikade.
De var religiösa och vidskepliga.
De trodde på gudar. För det andra, de var skyldiga.
Skuld gör oss alla till fegisar. De kände sin skuld.
För det tredje, väckelsen började bland vanligt folk.
För det fjärde, de hade Jonas tecken. "Hur blev din hud sådan?"
Han berättade: "I himlen finns en Gud som jag inte kom undan."
"Så här gick det för mig." De hade ett synligt tecken.
och framför allt, när den Helige Ande verkar, sker det saker.
Jag tror utan vidare att hela stan gjorde bättring. Jesus trodde det.
Han sade: "Män från Nineve ska träda upp vid domen" -
"eftersom de omvände sig", när de hörde om mig, men inte ni.
Den stora frågan är: Varför flydde Jona?
Det framgår av kapitel 4 som man sällan predikar ur.
Ändå är det kärnan i berättelsen: Varför var Jona så motvillig?
Vem tänkte han på när han vägrade ge sig iväg och rymde till havs?
Här är Joppes eller Jaffas hamn.
Här hittade han en båt på väg till Spanien.
Här är ricinbusken som växte upp över en natt.
På hebreiska är det: ricinoljebuske.
Varför flydde Jona sitt uppdrag? Varför var han så motvillig?
En del säger att han tänkte på sig själv, han var rädd.
Han var rädd att bli spetsad. Han visste att de var grymma.
Han flydde, eftersom han var rädd. Den teorin är fel.
Han var inte rädd att kastas i havet till en säker död.
Enligt en annan teori tänkte han på hedningarna.
Varför behöver de höra om Israels Gud?
De är antisemitism i omvänd form, "antihednaism".
Han flydde ju till hedningarna i Tarsis!
Han undvek alltså inte hedningar.
Andra säger att han tänkte på Assyriens grymma folk.
"Jag predikar inte för sådana!" Den teorin är också fel.
En del säger han tänkte på Israel, för Assyrien var deras värsta hot.
Assyrien växte hela tiden. Israel var nästa på listan.
Han sade: "Jag vill inte gå till dem. De är fiender och ett hot."
De teorierna är fel. Låt Jona tala för sig själv.
Hans predikan fick alla att göra bättring. Förgörelsen undveks.
Han sade: "Gud ödelägger er, om ni inte gör bättring."
De lydde. Evangelister skulle tjoa av glädje, men inte Jona.
Han klättrade upp på en kulle och tjurade: "Jag visste det!"
"Jag vet hurdan Du är. Jag visste Du skulle låta dem slippa."
"Jag visste att Du bara hotar."
Varför sade han så?
Han visste att den varning han gav egentligen var en vädjan.
Ville Jona inte att folk blev frälsta?
Var han så trångsynt? Jag tror inte det heller.
Han säger: "Var det inte det jag sade, medan jag var i mitt land!"
"Du är en nådig och barmhärtig Gud."
Varför är det viktigt?
Vi behöver se efter i Kunga- böckerna vad Jona varit med om.
Enligt Kungaboken kallades Jona till profet -
och sändes till Israels kung, som var en dålig kung.
Han gjorde det som var ont i Herrens ögon.
Gud befallde Jona att gå med ett budskap till den onde kungen.
Jona sade: "Det var på tiden. Vad vill Du säga?"
Herren sade: "Säg till kungen att jag vill välsigna honom."
"Jag ska utvidga hans gränser och göra honom stor."
Jona sade: "Han är en ond kung. Han behöver straffas!"
Jona gick till kungen och sade: -
"Så säger Herren: 'Du onde kung. Jag vill välsigna dig.'"
Jona sade i sitt hjärta till Herren: -
"Om du välsignar onda människor blir de ännu värre."
Kungen blev ännu värre.
Ju mer Herren välsignade honom, desto ondare blev han.
Jona drog slutsatsen att nåden inte hjälper onda människor.
"Herre, jag kan Ditt jobb bättre än Du själv."
"Om du låter dem slippa, blir de bara värre."
Jona satt utanför Nineve för att följa vad som hände.
"Får se nu, om de blir bättre eller värre."
Jona var tacksam för ricinbusken som gav honom skugga.
Sedan åt masken rötterna och den dog. Jona blev arg på Gud.
Herren frågade: "Har du rätt att vara arg för ricinbuskens skull?"
"Att vara arg över stan? Det finns en halv miljon barn i Nineve" -
"och en mängd djur. Jag ömmar för dem."
Jona nitälskade för Gud. Jag förstår det.
Visst blir man arg, när man ser Guds nåd utnyttjas?
Gud välsignar dem, och de blir bara värre.
Vi glömmer hur långmodig och nådig Gud är.
Jona missade det. Jag förstår hans nitälskan för Gud.
Det gör en arg, när människor tar Guds nåd som självklar.
Diktaren Heine sade på sin dödsbädd, efter ett liv i synd: -
"Naturligtvis kommer Gud att förlåta mig. Det är Hans yrke."
Det är hemskt att se människor ta lätt på Gud.
Jonas problem var att han älskade Gud för mycket.
Han insåg inte att Gud är nådig och tålmodig.
Jag känner sympati för Jona.
Det finns också den andra ytter- ligheten: "Gud blir aldrig arg."
Där kommer profeten Nahum in i bilden.
Översättning: Heaven TV7