VANA TESTAMENT AVANEB
Obadja ja Joel 2/2 David Pawson
Eelmisel korral rääkisime Obadjast,
esimesest prohvetist, kes seostub pagulusega.
Kui Obadja sõnum oli peamiselt suunatud teistele rahvastele,
ennustades Israeli kohta vaid head, siis nüüd ilmneb kontrast.
Joel järgnes Obadjale kümme aastat hiljem.
Ta tõi taas esile Obadja algse sõnumi sellest,
et on saabumas Issanda päev, mil Tema õiendab arved.
Kuid erinevus sõnumis on, et sama kohtupäev puudutab ka Iisraeli.
See oli rahvale šokk.
Nagu koguduseliikmetele on šokk kuulda,
et nad polegi lõplikult pääsenud enne, kui taevasse pärale jõuavad.
See võib ka mõnda siinset kohalviibijat ehmatada.
On šokeeriv mõista,
et nime on võimalik Eluraamatust ära kustutada.
Arvatakse, et nimi on lõplikult kirjas. Ei!
See püsib kirjas, kui jääd Jeesusele usaldavaks ja kuulekaks kuni lõpuni.
Iisraelile oli šokeeriv kuulda, et Issanda päev ei tõota neile head.
Sest Jumal on läbinisti õiglane
ja patt Tema rahva keskel on samavõrd taunitav kui väljaspool.
Paulus ütleb Rooma kirja 2. ptk-s usklikele:
"Kui teete samu tegusid, mida kritiseerite uskmatute puhul,
kas arvate siis pääsevat Jumala viha eest?"
Jumalal pole lemmikuid.
Patt on Talle ühtviisi jälk, ka oma rahva seas.
Arvamus, et kui oled Jumala oma, võid julgelt patustada,
on Piibliga täiesti vastuolus.
Patt on Jumala silmis tõsine asi, ükskõik, kes seda viljeleb.
Jumal oleks täiesti ebaõiglane,
kui saadaks uskmatu abielurikkumise pärast põrgusse,
kuid usklikule ütleks: "Pole hullu, sul on taevapilet taskus."
Prohvetid pidid sellist mõtteviisi Iisraelis korrigeerima,
sest Iisrael arvas, et Jumal karistab teisi, aga neid mitte.
Prohvetid pidid neid hoiatama. Joel oli esimene, kes seda tegi.
Eelijal oli samuti olnud karm sõnum,
kuid Joel ütles esimesena,
et Issanda päev võib tähendada pimedust.
Aamosel oli sama sõnum - Issanda päev on karm.
Mis vallandas Joeli prohveteeringu? Looduskatastroof.
Rohutirtsude nuhtlus laastas maad.
Olen kord oma elus rändrohutirtsude parve näinud.
Siin on neid pildil näha.
Halvasti näha, sulanduvad taustaga.
Nad on ritsikate sarnased.
Siin on näha kolme.
Rohutirtsude parves võib olla ligi 600 miljonit isendit.
Neil on meeletu isu.
Nende pea sarnaneb hobuse peaga - rohutirtsu keha küljes.
Nägin taolist parve Kanos, Põhja-Nigeerias. Oli keskpäev.
Ühtäkki ilm pimenes. Arvasin, et tegu on päikesevarjutusega.
Siis aga märkasin üht hiigelparve meie poole liikumas
ja see varjutaski päikesevalguse. Justkui pime kesköö oleks saabunud.
Parv liikus kiirusega 20 km/t. Kulus 1,5 tundi, kuniks parv möödus.
Inimesed üritasid rohutirtse kapsataimedelt ära peletada.
Kui rändrohutirtsud kapsa peale laskusid, hävis see hetkega.
Puudelt kadusid nii lehed kui koor.
Kõik taimed hävisid hetkega, taustaks krõmpsumise heli.
Kõik kohad olid rohutirtse täis. See oli kohutav elamus.
Kensingtonis, Harrodsi kaubamaja kõrval
võib näha rändrohutirtse.
Huvitav on neid puuris vaadelda, aga kui tegemist on 600 miljoniga,
kes söövad oma teelt kõik rohelise - see on katastroof.
Neist jääb maha otsekui kõrb, ei kübetki rohelust.
Parv võib enda alla matta 1024 km2 ehk 64 x 16 km.
Parves võib olla kokku ligi 600 miljonit isendit
ja nad võivad õgida ligi 80 000 tonni toitu päevas.
Nende teelt hävib kõik. Nad läbivad 3200 km kuus.
Nad munevad kõrbealadele, 5000 muna ruutsentimeetrile.
Koorudes on nad hüppevõimelised, seejärel arenevad neil tiivad.
Tavaliselt läbivad nad hüpates 3-16 km päevas kuue nädala vältel.
Seejärel lähevad nad liikvele lendparvedena.
See tabaski Iisraeli.
See oli üks kümnest Egiptuse nuhtlusest.
Samas jäi Goosen neist puutumata, Jumal varjas tookord oma rahvast.
Kuid nüüd ründasid rohutirtsud Iisraeli.
Seda juhtub üsna harva, neid esineb pigem Põhja-Aafrikas.
Kui aga hädaoht Iisraeli jõudis, mõistis Joel, et selle taga on Jumal.
"See on Jumala esimene hoiatus teile!
Kui jätkate sama rada, juhtub midagi hullemat."
Prohvetina tõlgitses ta olukorra:
"See ei juhtunud kogemata, vaid juhtus Jumala rahvale hoiatusena."
Rohutirtsudest ei jäänud järele isegi viljateri roaohvri tarbeks.
Templis peatati teenistus, sest ohvriande polnud.
Järgnesid põud, metsatulekahjud ja näljahäda.
Hävisid viinamarjaistandused, viljapõllud, aiad, oliivisalud.
Majandustegevus seiskus. Joel ütles: "Seda tegi teile Jumal."
Kuidas aru saada, kas katastroof on Jumala saadetud?
Mäletate, kui York'i toomkirik maha põles?
Jumal tegi seda. Veendumus põhineb sündmuse ebaharilikul ilmingul.
Tulekahju põhjustanud välk tekkis peopesasuurusest pilvest.
Pilv keerles kiriku kohal 20 minutit, sinitaeva taustal.
See oli vihmapilvestki väiksem, ometi lajatas sellest laastav välk.
Kirik oli värskelt remonditud, varustatud moodsate tuleanduritega.
Kooripoisid kiriku lähedal nägid välgulööki,
aga kõuemürinat polnud.
16 uskmatut meteoroloogi ütles toimunu kohta,
et see pidi olema Jumal.
Midagi nii veidrat polnud nad pikka aega näinud.
Minult küsiti, kas see oli Jumala karistus.
Ei, see oli Tema arm.
Vahetult enne pühitseti kirikus piiskopiks mees,
kes eitas usku.
Jumal oleks võinud välgu saata siis, kui kirik oli rahvast täis.
Armust ei teinud Ta seda. See polnud karistus, hoiatus aga küll.
Samas mitte iga välgulöök pole Jumala hoiatus. Tuleb vahet teha.
Üks üleloomulikkusele viitav märk on sündmuse ebaharilik olemus.
Teine märk on see, et Jumala omad suudavad eristada.
Mitmed prohvetlikud inimesed nägid sündmuses Jumala kätt.
Tihti on sündmus ette prohveteeritud. Tol korral mitte.
Kuid paljud olid eelnevalt hirmul Jumala reageeringu pärast.
Kas katastroof tuleb otse Jumalalt või mitte,
igatahes on see alati meeldetuletus Jumala karistusest.
See on oluline!
Jeesuselt küsiti,
kas Siloani torni kokkuvarisemisel hukkunud olid patusemad
kui ülejäänud inimesed.
Jeesus vastas:
"Ei. Aga kui teie ei paranda meelt, hukkute samuti."
Iga maavärin, taifuun, tulvavesi on meile meeldetuletuseks.
Me ei tohi põikpäiselt väita, et viimane kui üks neist on Jumalalt,
sest see oleks faktide väänamine, mahutamaks neid oma usuraami.
Mõned on tõesti Jumalalt, aga meeldetuletused on need küll kõik.
See aga oli enamat - otseselt Jumala tegu.
Eelnevalt tegi Ta seda egiptlastele, nüüd aga oma rahvale.
See õhutas üles Joeli prohveteeringud.
Alati tasub uurida raamatu ülesehitust.
Siin on peatükkide jaotus paigas.
Sellega sai hakkama Lyoni piiskop, olles teel Pariisist Lyoni.
Jaotus sai valmis ühe õhtuga.
Osa on õigesti, osa väga valesti.
1.-3. peatükk puudutab prohvetliku sõnumi eri osi.
Kas need saabusid samaaegselt või mitte, me ei tea.
1:1-12 on elav, lausa bioloogiliselt täpne
rohutirtsude kirjeldus:
kuidas nad liiguvad kui sõdurid ja söövad kõik oma teelt
ning nende krõmpsutamist on lausa kuulda.
1:13-20 kutsub Joel üles rahvuslikule meeleparandusele.
"Kui te meelt ei paranda, toimub taas midagi kohutavat.
Jumal annab teile võimaluse pattudest meelt parandada,
muidu juhtub midagi veel hullemat."
Joel ei maini, millest on vaja meelt parandada
ja seetõttu peame tegema veidi uurimistööd Kuningate raamatust.
Mis siis tol ajal juhtus,
et kogu rahvas valesti käitus ja sellist karistust vääris?
Leidsin selle kohta ühe huvitava infokillu.
Muide, Joel kutsub meeleparandusele sõnadega:
"Muidu leinate nagu vanapiiga, kelle peig enne pulmi suri."
See võrdlus tõi mulle meelde Miss Havishami.
Rahva kurbus saab olema sügav kui vanapiiga lein kihlatu surma üle.
Mis siis valesti oli? Üks asi oli ilmselge.
Joelis on viide preestritele, kuningatele aga mitte,
ja ometi süüdistab ta rahvast milleski väga halvas.
Kuningate raamatust selgub, et troonil oli hoopis kuninganna.
Mitte kuningas. See polnud Jumala tahe.
Jumal oli Taavetile tõotanud, et troonilt ei puudu iial meesliin,
kuniks kuningad peavad kinni Jumala seadustest.
Jumal oli Iisraelile otsesõnu tõotanud kuningaid, mitte kuninganna.
Kes siis oli see kuninganna? Atalja.
Ta oli kuninga ema.
Kui kuningas suri, haaras ta võimu
ja lasi tappa kõik kuninga pojad, saamaks ise troonile.
Ja keegi ei takistanud teda.
Ta lasi mõrvata kõik kuningliku liini poisslapsed
ja istus ise troonile. Tema enda ema oli Iisebel.
See ütleb mõndagi. Tema tõttu oli põhjaaladel palju segadust,
kui ta sealse kuningaga abiellus.
Nüüd oli tema tütar tapnud kõik kuninga pojad - välja arvatud ühe.
Selle ühe poisi päästis ülempreester, peites ta templisse,
ja kasvatas poisi salaja üles. Selline oli hetkeolukord.
Kuninglik sugu oleks peaaegu hääbunud.
Kui Atalja plaan oleks õnnestunud, oleks Taaveti sugu hääbunud.
Usun, et selle taga peitus saatan,
nii nagu ka Heroodese plaani taga tappa Taaveti poeg.
Iisebel oli mõrvar, aga Iisrael tunnustas teda oma kuningannana.
Isegi ülempreester ei pannud vastu, kuid vähemalt päästis ta poisi.
Varsti peale Joeli sõnumit julges rahvas Atalja troonilt tõugata.
Troonile tõsteti Joas, kes oli vaid 7-aastane, noorim prints.
Kõik teised kroonprintsid olid mõrvatud.
See kohutav olukord on ainus, mis minu meelest seletab hetkeseisu
ja mida võib pidada rahvuslikuks patuks -
rahvas tunnustas Ataljat.
Te võite ise ajalugu uurida, kuid sellise tulemuseni jõudsin mina.
Joel nõudis, et rahvas parandaks meelt
ja teeks asjad korda.
Võib-olla Joel ise ei söandanud kuningannat mainida.
Igatahes ei täpsustanud ta patu põhjust, aga nõudis meeleparandust.
2. peatüki alguses kirjeldab Joel rohutirtsude nuhtluse kordumist.
Aga kui uurida salme põhjalikumalt, tekib küsimus,
kas on ikka taaskord tegu rohutirtsunuhtlusega?
Arvan, et pigem näeb Joel lähenemas armeed, mis sarnaneb rohutirtsudele.
See on tõesti üsna sarnane - kõik need hobupeaga olendid,
kes marsivad rivis ja söövad maa puhtaks.
Joel tahab ilmselt öelda,
et rohutirtsuparv on kui eelkujund armeest,
kus tuhanded sõdurid hobuste seljas tulevad ja hävitavad kõik.
Arvan, et ta nägi ette babüloonlaste rünnakut.
Just neid tunti selle poolest, et nad põletasid kõik elava kogu maal.
Nad mitte ainult ei tapnud suuri ja väikeseid,
vaid hävitasid kõik elava.
Ka kõik puud ning lamba- ja lehmakarjad.
Babüloni armee ei jätnud enda järel ühtki elumärki alles.
Ja see oli üsna sarnane rohutirtsuparve tegevusele.
Ma ei arva, et 2. peatükk räägib uuest rohutirtsunuhtlusest.
Rahvas oli juba seda jubedust näinud. Küsimus oli hoopis armees.
Muide, Ilmutuse raamatus, ajastu lõpul, rohutirtsu-teema kordub.
Kohe seejärel on juttu 200-miljonilisest armeest,
mis tuleb idast.
Siin on tegemist võrdlusega
hävitava inimarmee ja putukaarmee vahel.
Joel ütleb, et ühel päeval kuuleb rahvas pasunahüüdu, sofarit,
mis tähistab uut nuhtlust.
Seejärel lisab ta:
"Jumal ootab teilt tõelist meeleparandust!"
Esmasele meeleparandussõnumile järgnes see, et inimesed jõid end täis.
Neil oli veel piisavalt veini järele jäänud
ja nad ei vaevunud meelt parandama,
vaid jõid end pildituks.
Inimesed teatavasti reageerivad katastroofiohule kahel eri viisil.
Osad valmistuvad ette, parandavad meelt,
teised joovad end täis.
Joel pöördus veelkord rahva poole sõnumiga tõelisest meeleparandusest:
"Rebige lõhki oma südamed, mitte riided!"
Seisin kord Õlimäel ühel väikeste prohvetite haudadest.
Haual nägin juudi ärimeest, kallis ülikonnas.
Mees oli ilmselgelt jõukas,
kullast mansetinööbid ja lipsunõel.
Ta seisis seal haual ja nuttis. Jälgisin teda eemalt.
Siis võttis ta oma pintsaku reväärist kinni
ja rebis selle lõhki.
Ta rebis oma hinnalise pintsaku ribadeks, ise üha nuttes.
Ma nägin esimest korda kedagi oma riideid lõhki käristamas.
Selline oli mehe sügav lein prohveti haual.
Pintsakust jäid järele vaid ribad. Seda oli raske vaadata.
Ometi ütles Joel: "Sellest ei piisa Jumalale!
Rebige lõhki oma südamed, mitte riided!"
Sellega tavaliselt väljendati sügavat kurbust:
riided rebiti lõhki ja liiguti räbalates ringi.
Meie väljendame oma leina musta värvi kaudu,
kuid juudid käristasid oma riided lõhki.
Jumal aga nõudis enamat - tõelist meeleparandust inimsüdameis.
Joel ütles, et kui rahvas tõesti kogu südamest meelt parandab,
korvab Jumal need aastad, mille rohutirtsud olid hävitanud.
Olete kindlasti kuulnud seda imelist lubadust!
Jumal korvab aastad, mille rohutirtsud on ära söönud.
Mu vanaisa koguduses oli vana mees, kes käis igal võimalikul koosolekul:
hommikustel-õhtustel koosolekutel, palvekoosolekutel, piiblitunnis,
nädalakogunemistel, poiste- ja tüdrukutegruppides jne.
Inimesi ärritas, et ta oli kõikjal kohal, isegi naisteüritustel.
Vanaisal paluti temaga rääkida.
Nii ta küsiski: "Miks sa käid kõigil koguduse üritustel?
Jumal ei eelda, et sa igal pool kohal oled."
Mees vastas: "Kohtusin Kristusega 67-aastaselt.
Üritan tasa teha kaotatud aega."
Ei tea, kas naerda või nutta, kui mõelda neile kaotatud aastatele,
mille rohutirtsud on ära söönud.
Kuid Jumal tõotab korvata need kaotatud aastad. Milline arm!
Olen näinud, kuidas Jumal kasutas kedagi
viimastel eluaastatel enam, kui teisi kogu eluajal.
Jumal saab kaotatud aastad korvata, aga vaid tõelise meeleparandusega.
Seejärel edastab Joel imelise tõotuse:
"Kui te südamest kahetsete, ei tee ma teile enam iial midagi taolist."
Fraas "ei enam iial" kordub mitmeid kordi.
Lisaks tõotab Ta täielikku taastumist.
Mitte ainult füüsilises mõttes ehk hävitatud saagi korvamist,
vaid ka vaimset taastumist. Selles annab Ta imelisi tõotusi,
millest meiegi osa saame.
Üks imeline tõotus, mis järgneb tõelisele meeleparandusele, on:
"Ma valan oma Vaimu kõiksuguste inimeste peale!"
Tõlge ütleb mitte "kõigi", vaid "kõiksuguste inimeste" peale,
vaatamata soole, positsioonile või eale.
"Teie noorukid näevad nägemusi ja vanad mehed unenägusid!"
Seepärast eelistangi nägemusi...
"Ning teie teenijannad ja teenijad prohveteerivad!"
Vaatamata eale, soole, positsioonile.
"Panen oma prohvetliku Vaimu kõiksuguste inimeste üle,
kui te meelt parandate."
Peetrus toob selle tõotuse taas esile. See oli aastasadu täitumata.
Kuni päevani, mil palju inimesi oli koos ühes paigas.
Peetrus ütles: "Just sellest Joel kõneleski!"
Palju on juttu kõigi usklike preesterlusest,
mina usun prohvetlust.
Teisisõnu iga usklik, kelle üle tuleb Vaim,
saab prohveteerida.
See viitab prohvetluse tõusule, mitte vähenemisele.
Nelipühi tähendab "kõikide usklikke prohvetlust".
Peetrus kinnitas:
"Joeli läbi antud tõotus on lõpuks täitunud."
Nelipühipäeval olid kõik 120 kohalolijat juudid.
Esmalt toimus see juutidega, enne paganaid.
Nelipühi on juudi sündmus.
Esimesel korral, kui juudid tähistasid Seadust,
suri 3000 inimest.
Nüüd valas Jumal välja oma Vaimu, päästes 3000 inimest.
Kõik sobitub täpselt kokku!
Selline oli esimene imeline tõotus taastamise kohta.
Teine tõotus ütleb, et taevas on näha tunnustähti.
Et isegi taevas pööratakse tähelepanu
neile maistele sündmustele!
Joel mainib kahte asja:
päike pimeneb ja kuu muutub veripunaseks.
Kas midagi sellist on toimunud? On küll.
Kui Jeesus suri, pimenes päike kolmeks tunniks.
Muide, lugesin üht hämmastavat artiklit
täheteaduse vallast.
Selles oli juttu, kuidas üks astronoom uuris välja,
et just sel ajahetkel toimus päikesevarjutus.
Lisaks uuris ta välja, et samal ajal oli ka kuuvarjutus.
Mina nägin viimati kuuvarjutust Windermere järve ääres.
Kuu muutus veripunaseks. Kuuvarjutuse puhul harilikult nii ongi.
Selles teadusartiklis väidetigi, et Jeesuse surmahetkel
päike pimenes ning kuu muutus veripunaseks.
Piibli järgi on sellist tunnustähte enne maailma lõppu taevas näha.
See ei juhtunud nelipühipäeval, aga ühel päeval see juhtub.
Joel niisiis ütles, et Vaim valatakse kõige liha üle
ja taevas on tunnustähti - taevas reageerib maistele sündmustele.
Seepärast ilmus taevasse täht, kui Jeesus sündis.
Osa inimesi püüab rumalalt väita, et see õigustab astroloogiat. Ei!
Astroloogia usub, et tähtede seis mõjutab last tema sünnihetkel.
Kuid Petlemmas oli hoopis lapse sünd see,
mis mõjutas tähtede seisu!
Vastupidi astroloogiale!
Kui Jeesus suri, pimenes päike
ja kogu universum reageeris suursündmustele maa peal.
Tähed ei valitse meie üle, hoopis Jumal valitseb neid.
"Põhjus, kulla Brutus, pole mitte tähtedes, vaid meis endis."
See fraas on näidendist "Julius Caesar".
Kolmas Joeli kaudu antud tõotus oli pääste igaühele,
keda Issand kutsub ja kes hüüab appi Issanda nime.
Topeltkutse: Jumal kutsub inimest päästele,
inimene hüüab Teda appi.
"Igaüks, kes hüüab appi Issanda nime, päästetakse!"
Mulle ei meeldi õhutada inimesi patusepalvele.
Õhutan neid ise hüüdma Issanda poole.
Piisab, kui hüüda Jeesuse nime.
"Igaüks, kes hüüab appi Issanda nime, pääseb."
Meil on nimi Jeesus.
Ma ei lase inimesel lauseid järgi korrata,
sellest on vähe kasu.
Õhutan inimesi ise Issanda poole hüüdma,
ise Temaga rääkima ja oma patte andeks paluma.
On oluline, et inimene ise hüüab Tema nime -
iseenda eest.
Kes nii teeb, see pääseb. Peetrus tõi selle esile nelipühipäeval.
3000 inimest hüüdis siis Issanda poole ja sai päästetud.
Selline on Joeli tõotus täielikust taastamisest.
Mitte vaid rahva viinamarja- ja viljasaagi,
vaid südamete ning elude taastamisest Jumala Vaimu väljavalamise läbi.
Kuid tõotuse täitumine võttis kaua aega.
Joel ütleb, et see kõik täitub Jumala päeval.
Ta kordab pidevalt sõna "päev". Uus Testament toob selle esile.
Siin pole tegemist 24-tunnise ööpäevaga.
Heebrea sõna "jom" tähendus on lai, ajastuni välja.
Mõte on selles, et saatanal oli oma päev,
aga Issandal on oma.
Näiteks väljend "hobuvankrite päev on möödas"
ei räägi ööpäevast.
Nende ajastu on lihtsalt möödas, nüüd elame autoajastul.
Just selline on Piiblis "päeva" tähendus.
Tulemas on Issanda päev, mil Tema hakkab valitsema maa peal.
Inimesel on olnud oma päev, saatanal oma päev,
ning kord saabub Jumala päev. Ja see on ühtlasi Jeesuse päev.
See päev kestab kaua aega, kui Ilmutuse raamatu sõnu uskuda.
Kõik teised on oma päeva kätte saanud,
nüüd saabub Tema päev.
Püüdke mõista Issanda päeva laia mõistet.
See pole mõni nädalapäev.
See on Issanda päev, mil Tema tuleb asju õigeks tegema, korda seadma.
Sellest on väga palju juttu ka Uues Testamendis,
kirjakohtade nimekiri on pikk. Sellele viitavad nii prohvetid kui apostlid.
Nüüd on tulemas Issanda päev!
Ja sellest saab viimane päev. Meie aga elame viimseil päevil.
Need algasid, kui Joeli prohveteering täitus
ja Vaim valati välja.
Sellest päevast alates elame viimseil päevil,
nüüd juba 2000 aastat.
Järgmine sündmus on Jeesuse naasmine planeedile Maa.
Meie elame ajaloo viimasel ajastul. Peame seda meeles hoidma.
Joeli 3. ptk kirjeldab Otsuseorgu. See org on reaalselt olemas,
Jeruusalemmast ida suunas - Kidroni org.
Pilti pole mul hetkel käepärast, vaatame seda hiljem.
Jeruusalemmas on kolm orgu: Kidroni org idas,
Tiropioni org keskel ja Hinnomi org läänes.
Jeruusalemm paikneb kahe oru vahel.
Kidroni org asub linna ja Õlimäe vahel.
Tänapäevalgi kutsutakse seda Kohtumõistmisoruks.
Seal on palju haudu.
Juutide, kristlaste, moslemite omi. Seda peetakse ülestõusmispaigaks,
kus Jumal otsustab meie igaviku. Seda nimetatakse Otsuseoruks.
Joel ütleb: "Rahvahulgad, rahvahulgad Otsuseorus!"
Kontekstiväliselt arvatakse vääralt,
et siis teevad rahvahulgad otsuse Jeesuse kasuks.
Sellega õhutatakse evangeliseerimisel
inimesi usuotsust tegema.
Kuid otsus pole sugugi inimese teha.
Otsuseorus otsustab Jumal, kes läheb taevasse, kes põrgusse.
See on Tema otsuse org.
Jumalal on viimane otsustav sõna öelda meie igaviku kohta.
Joel näeb rahvahulki seismas selles Otsuseorus,
kus Jumal otsustab iga inimese igavikulise saatuse.
Taas on küsimus viimsest kohtust ja sedakorda rahvaste üle.
Jumal maksab kätte nendele,
kes on vastu seisnud Tema rahvale, eesmärgile, tahtele siin maailmas.
Tema otsused on ainumääravad.
Viimaseks räägib Joel Iisraeli õigeksmõistmisest.
Jumal mõistab oma rahva õigeks ja annab neile maa tagasi.
Sellest kerkib väga suur küsimus,
mis tänapäeval kahjuks eraldab kogudused eri arvamuste baasil.
Ometi nii Joel, Obadja kui ka enamik teisi prohveteid
viitavad oma sõnumi lõpus Iisraeli puudutavatele tulevikutõotustele.
Küsimus on, millal need tõotused täituvad.
Ja kas üldse täituvad?
Kogudustel on selles osas paraku neli erinevat arvamust.
Seda, mida teiega nüüd jagan, enamus ei toeta,
kuid olen harjunud olema vähemuse ridades.
Mind ei huvita enamuse arvamus, vaid tõde Piibli alusel.
Palju on prohveteeringuid Iisraeli maaala täieliku taastamise kohta,
kuid need pole täitunud. Veel mitte.
Küsimus on, kas need iial üldse täituvad.
Koguduse arvamused jagunevad vastavalt sellele,
kas prohveteeringuid tõlgendada sõna-sõnalt või hoopis vaimselt.
Tõotusi saab võtta otseselt või muuta need vaimseks.
Kui võtta tõotusi sõna-sõnalt, kohanduvad need Israelile.
Kui aga vaimselt, kohanduvad tõotused kogudusele.
Teisisõnu kogudus on uus Iisrael ja tõotused kanduvad edasi vaimselt.
Kuigi meil näiteks puudub oma maa, õnnistab Jumal meid vaimselt,
sest oleme nüüd uus Iisrael, oleme üle võtnud vana Iisraeli koha.
Seda nimetatakse asendusteoloogiaks:
kogudus Iisraeli asemel.
Ilmselt enamik Inglismaa pastoritest toetab seda arvamust:
kogudus kui uus Iisrael ja tõotused täituvad meis, vaimselt.
Kuid edasi läheb asi pisut viltu,
sest kogudusele võetakse üle tõotused,
Iisraelile aga jäetakse kõik needused.
See näib mulle pisut ebaõiglane.
Mõnedes vanades inglise piiblitõlgetes
on igale Jesaja peatükile lisatud:
"Õnnistused kogudusele! Needused Iisraelile!"
Kui tõesti tahate Iisraeli prohveteeringud
kogudusele üle kanda, siis võtke üle kõik, terviklikult.
Mitte et needused jäävad Israelile ja kogudus saab kõik õnnistused.
Kuid just nii tehakse. Minu meelest väga ebaaus.
Niisiis needused justkui kuuluvad Iisraelile,
mis lõpuks hääbub,
igavikulised õnnistused aga uuele Iisraelile ehk kogudusele.
Need, kes tõotusi sõna-sõnalt käsitlevad,
jagunevad kahte leeri.
Ühed arvavad, et tõotused on tingimuslikud,
seega nüüdseks kaotatud.
Teisisõnu Israelil pole tulevikku, sest ta on oma koha kaotanud
ja jäänud Jumala algsest plaanist eemale.
Võime küll Iisraeli evangeliseerida, kuid samavõrd kui paganrahvaid.
Nad pole enam Jumala rahvas.
Teised arvavad,
et Jumala tõotused Iisraelile on tingimusteta.
Ta lubas neile maa igaveseks ajaks.
Ta ütles: "Võite küll maa kaotada, kuid annan selle alati teile tagasi,
sest olen vandunud, et see maa on teie oma."
Sel juhul on Iisraelil tulevikku.
Mõned arvavad, et tõotus täitus juutide Babüloni pagulusest naasmisel
ja nüüd pole nende hääbumisel enam tähtsust.
Kõik kolm arvamust viitavad Iisraeli hääbumisele.
Juudid said oma maa tagasi ja seega tõotus on täitunud.
Samas on neid, kes väidavad, et tõotused pole veel täitunud,
sest Jumal pole neile tagasi andnud kogu tõotatud maa-ala, igavikuks.
Mina jagan seda arvamust. Usun, et ka Paulus, kui ütles:
"Nemad võivad küll hüljata Jumala, aga Tema ei hülga neid."
Ja kui paganrahvaste arv on täis, pääseb kogu Iisrael.
Jumal ei lahuta end inimestest, Ta hoiab neist kinni ja viib pärale.
Usun samuti tuhandeaastast kuningriiki.
Taaskord vähemuse arvamus.
Selgitan seda lähemalt oma raamatus. Usun, et Jeesus naaseb valitsema.
Siis on nii juudid kui kristlased ühe karjana ühe Karjase käe all.
Ja kuningriik taastatakse Iisraelis.
Jüngrid küsisid:
"Kas Sa juba nüüd taastad Iisraelis kuningriigi?"
Jeesus ei pidanud küsimust vääraks, vastates:
"Teile pole antud teada aegu, mis Isa on paika pannud."
Küsimus oli seega igati õige, lihtsalt ajastus oli vale.
Jeesuse vastus oli ilmselge: "Jah, kuningriik taastatakse,
aga mitte veel. Seniks minge, kuulutage evangeeliumi kõigile."
Niisiis, neli arvamust viitavad Iisraeli hääbumisele,
viies mitte.
Usun, et Jumala tõotusi pole võimalik murda.
Vastasel juhul saaks ka kogudust lõplikult murda.
Kui Jumal ei suuda kinni hoida Iisraelist, kehtib sama ka sinu kohta.
Joel ütleb, et sel päeval tilguvad mäed veini.
"Sel päeval tilguvad Iisraelis mäed värsket veini."
Usun, et Jumal just nii mõtles.
Ja kõik Joeli prohveteeringud täituvad Jumala silmis õigel ajal. Aamen.
Tõlge: Mairi Sepp