VANA TESTAMENT AVANEB
OBADJA ja JOEL 1/2 David Pawson
Järg on jõudnud väikeste prohvetiteni -
väikesed võrreldes suurtega nagu Jesaja, Jeremija ja Hesekiel.
Mõned väikestest prohvetitest hõlmavad Piiblis vaid paar lehekülge,
kuid ometi on nad väga olulised.
Räägime esmalt Obadjast ja Joelist.
Kõik väikesed prohvetid on mingil viisil seotud pagulusega.
Nad kas räägivad hoiatavaid sõnu enne paguluse algust või selle ajal,
edastades siis rahvast lohutavaid sõnu.
Vahel ka paguluse järgselt, aidates rahval oma maad taastada.
Näib, et kõik VT prohvetid seostuvad selle tragöödiaga,
et Jumala rahvas kaotas maa, mille Jumal oli neile andnud.
Ja et neid veeti orjusesse sõna otseses mõttes tagasi.
Nad viidi omaenda kodust minema.
Kes üldse on prohvet?
Keegi, kes räägib Jumala sõnu.
See aga tähendab, et ta esmalt kuuleb sõnumit Jumalalt.
Prohvetit iseloomustab kaks tunnust: 1) tundlikkus kuulda Jumala häält;
2) julgus kuuldud sõnumit edasi anda.
Prohvetid võtavad Jumalalt sõnumeid vastu erineval viisil.
Üks levinumaid viise on piltide kaudu.
Nad näevad sündmusi juhtumas enne nende reaalset toimumist.
Vanas Testamendis nimetatakse prohveteid tihti "nägijateks".
Vahel näevad nad kujundlikke pilte päeval ärkvel olles.
Sel juhul on tegemist nägemusega.
Vahel tulevad pildid hoopis öise une ajal,
ja siis nimetatakse neid unenägudeks.
Püha Vaim annab mõlemad - nii nägemused päeval kui unenäod öösel.
Prohvetid näevad sündmusi ette enne nende tegelikku toimumist.
Nad kirjeldavad nähtut tavaliselt mineviku ajavormis,
justkui oleksid sündmused juba aset leidnud.
Meil tuleb harjuda selle spetsiifilise prohvetluse nüansiga.
Meie kasutaksime tuleviku kirjeldamiseks tuleviku ajavormi.
Prohvet aga ütleb "näen seda juhtumas" või "nägin seda juhtumas".
Tema kirjeldab oma eelnevalt saadud nägemust
ja teeb seda mineviku ajavormis, justkui oleks see juba toimunud.
Mõned naiivsed Piiblilugejad arvavad,
et sündmused on kirja pandud peale nende toimumist.
Nad viitava, et need pole ettekuulutused vaid järelraportid.
Neid ajab segadusse asjaolu, et prohvetid kasutavad ajavormina
nn prohvetlikku täisminevikku, mis näib kirjeldavat toimunud sündmusi.
Kuid prohvetid kirjeldavad seda, mida nägid eelnevalt toimumas.
Nad näevad lausa detaile.
Näiteks nägi üks väike prohvet Babüloni hävitajate mundrite värvi.
"Nägin punakuubedes sõjamehi liginemas."
Ta poleks saanud ette teada,
et Babüloni hävitanud pärslased kandsid punaseid kuubesid.
Kuid ta nägi seda ja kirjeldas nii, nagu oleks see juba toimunud.
Meil tuleb harjuda selle nn prohvetliku täismineviku ajavormiga,
kus tulevikusündmusi kirjeldatakse viisil, nagu oleksid need toimunud minevikus,
sest enda seisukohalt nägigi prohvet neid justkui minevikus.
Eenok oli Vanas Testamendis esimene Jumala prohvet.
Esimene, kes tõi sõnumi Jumalalt - hoiatuse saabuva kohtu kohta.
See on prohvetitele väga iseloomulik.
Neid kutsutakse tihti kohtupäeva-pasunateks,
sest tavaliselt lähetab Jumal prohveti, kui asjalood on üsna halvasti.
Igati mõistetav!
Tavaliselt ei näe sa oma ülemust enne, kui oled millegi vastu eksinud.
Kui näed ülemust lähenemas, siis mõtled, et mis nüüd valesti läks.
Kui kooli direktor ütleb aulas: "Üks poistest..."
Kui me koolis neid sõnu kuulsime,
tõmbusime kõik kössi ja nuputasime, kes nüüd siis vahele jäi.
Prohvetid alustasid sõnadega: "Üks rahvas on teinud nii..."
Neid lähetati siis, kui asjad olid viltu kiskumas.
Nagu rääkisin, õitses Iisraeli riik Taaveti valitsusajal.
Kuid peale seda läksid olukorrad kiirelt allamäge.
See sai alguse päeval, mil Taavet rikkus Batsebaga abielu.
Sealt alates veeres rahva ajalugu allamäge.
Jumal saatis hoiatama ühe prohveti teise järel,
et kui allakäik jätkub, siis peab Ta nad kõik maalt pagendama
ja nad kaotavad Tõotatud maa.
Kuid rahval käis üle mõistuse sellise katastroofi ettekujutamine.
Nad ei uskunud, et midagi sellist võiks iial juhtuda.
"Kuidas võiks Jumal lasta oma templi hävitada?
Oleme kaitstud, kui püsime vähegi templi lähistel."
Kuid tempel hävitati. Jumal lasi sel juhtuda.
Samas Jumal ei karista iial oma rahvast ilma eelneva hoiatuseta.
See on osa Tema headusest.
Ta ei ilmu lihtsalt kohale teatega: "Nüüd aitab!"
Ta saadab üksteise järel prohveteid sõnumiga:
"Kui jätkate sama rada, juhtub see ja see.
Seetõttu ongi nii mitmed prohvetid sundpaguluse teemaga seotud.
Prohvetid, kes hoiatasid ette,
kes kõnelesid paguluse ajal või peale seda.
Vaatame kahte pagulusajaeelset prohvetit.
Üks neist on Obadja ja teine on Joel.
Nemad olid muide esimesed prohvetid, kes hoiatasid paguluse eest.
Obadja oli esimene, talle järgnes Joel.
Paraku pole väikesed prohvetid meie Piiblis õiges järjestuses
ja seetõttu on küllalt keeruline neid õigesse ajajärku paigutada.
Obadja oli igatahes esimene,
kelle kirjapandud sõnum jõudis VT kirjutiste hulka.
Joel oli teine.
Vaatame Obadja ehk VT lühima raamatu ülesehitust.
Selle kõik 21 salmi mahuvad ühele leheküljele.
Võimalik, et ta kõneles vaid üks kord elu jooksul,
kuid ometi on tema sõnum talletatud aastasadadeks.
Obadja seostub aastaga 845 eKr.
See alustas 300 aastast ajajärku, mil tõusis prohvet prohveti järel
hoiatama Jumala rahvast, et nad ei jätkaks sama rada.
Talle järgnes Joel aastal 835 eKr ehk kümmekond aastat hiljem.
Teame, et ta tuli hiljem,
kuna tsiteerib Obadjat viitega, et Jumal on oma sõnumi juba saatnud.
Selle abil saame neid õigesti järjestada.
Prohveteeringutes leidub teisigi abistavaid viiteid ajastule.
Joel toetus Obadja prohveteeringutele.
Eriliselt rõhutas ta üht Obadja poolt öeldud lauset.
See oli täiesti uudne mõtteviis: "Issanda päev on ligidal!"
Sama rõhuasetus läbib ka kõiki hilisemaid prohveteeringuid
ja samuti kogu Uut Testamenti.
See fraas "Issanda päev" on väga oluline fraas,
mida käsitleme hiljem detailsemalt.
Sel päeval tuleb Issand valesid asju õigeks muutma.
Prohvetid kandsid kaht sõnumit.
Üks puudutas Jumala rahvast - Iisraeli.
Teine oli mõeldud Iisraelit ümbritsevatele rahvastele.
Seega ei rääkinud prohvetid mitte ainult Jumala rahvale,
vaid ühtlasi ka kõigile teistele ümbritsevatele rahvastele.
Obadja, muide, ei rääkinud üldse Iisraelile,
vaid ühele Iisraeli naabrile - Edomile, mis paiknes Surnumere kagukaldal.
Obadja sõnum puudutab täielikult vaid Edomit.
Huvitav märkida, et esmane prohveteering
polnud mitte Iisraelile, vaid Edomile.
Miks?
Obadja kohta on vähe teavet.
Teame tema nime,
mis tähendab "Jahve ülistaja" ehk "Jumala sulane".
Ülistada tähendabki teenida.
Meiegi ütleme, et peame pühapäeviti ülistusteenistusi.
Piiblis on sama tähendus Jumala ülistamisel ja teenimisel.
Teda kutsutakse Jumala ülistajaks: Obad-iah.
Rohkemat me temast ei tea.
Suurim osa tema sõnumist puudutab tulevikku.
Ta sai sõnumi nägemusena ehk siis ärkveloleku ajal.
Silme ees nägi ta sündmusi piltlikult toimumas
ning kirjeldab nähtut väga detailselt.
Tegu on seega pigem piltliku kui verbaalse sõnumiga.
Obadja on üks Iisraeli "nägijatest", kes nägi sündmuste toimumist ette.
Edomi riik asus Trans-Jordaanias,
teispool sügavat maalõhet, ehk siis Jordani ja Arabahi orgu.
Vaatame kaarti.
Siin asub Tõotatud maa,
kuid Jumal tõotas ka selle maatüki Iisraelile.
Samas ei võtnud Iisrael seda piirkonda kunagi täielikult üle.
Taaveti ajal muutus Edom omamoodi satelliidiks.
Nagu Poola või Läti olid Venemaa satelliidid.
Taavet küll vallutas Edomi ja see muutus kuningriigi osaks,
kuid edomlsed elasid seal edasi.
Niipea kui Taaveti kuningriik hakkas allamäge veerema,
nägi Edom otsekohe võimalust alustada mässu
Jumala kuningriigi vastu, mida esindas Iisrael.
Siin Edom asus - Surnumere kagukaldal.
Edomis oli kaks linna, Bosra ja Sela.
Meie teame Bosrat Petra nime all.
Te kindlasti teate seda nime ja sealseid hämmastavaid ehitisi,
millest hiljem pilte näitan.
Teine linn, Sela, asus otse ühe Lähis-Ida tähtsaima tee ääres.
Siin on kontinentide teede ristumispunkt.
Ühendusteed Aafrika - Aasia ja Euroopa - Araabia vahel.
Seda teed Jordani orus kutsuti "Kuninga maanteeks".
Seda teed mööda juhtis Mooses Iisraeli rahvast.
Bosra ja Sela linnad asusid sama tee ääres.
Tänapäevase nimega Petra on üks eriskummaline paik.
Külastasin seda aastaid tagasi.
Läksime Ammanist liikvele ja sõitsime piki Kuningate maanteed.
Kõrval kulges raudtee, mida Arabia-Lawrence järjekindlalt lõhkas.
Möödusime Bosrast ja jõudsime üsna Petra lähedale.
Kuid siis pidime auto maha jätma ja jätkama teed hobustel.
Istusime hobuste selga ja läbisime kitsa kaljuprao.
Aeg-ajalt võis lausa mõlemat kaljuseina puudutada.
Seda kaljulõhet mööda ratsutasime miilide kaupa,
meie kohal kõrgus 30-40meetrine kaljusein.
Väga ohtlik paik veetulvade tõttu, mis tekkisid peale vihmasadusid.
Nägime, kuidas üks auto teelt pühiti.
Inimesi on seal surma saanud.
Kaljulõhet tohib läbida vaid kuiva ilmaga.
Korraga avanes vaade suurele katedraali mõõtu templile,
mis on kaljust välja raiutud.
Hämmastav vaatepilt!
Läbid kaljuprao ja ees kõrgub tempel,
mis on välja nikerdatud punasest liivakivist.
Paremal pool avaneb avar ringikujuline plats,
kus paikneb tuhat templit.
Kõik need on kaljust välja raiutud, ääristamas suurt platsi.
Kõige selle kohal kõrgub suur mägi,
u 700 meetrit kõrge, järskude kaljuservadega.
See on Seiri mägi,
iidne Sela linn, kus edomlased elasid.
Obadja prohveteering ongi tervenisti selle mäe kohta.
Näitan paari pilti, nii saate teiegi "nägijad" olla.
Siin näete kitsast kaljulõhet ja inimesi hobustel.
Siin on üks paljudest templitest.
Joonistasin siia inimkuju, et tajuksite templi võimsust.
Kogu ehitis on raiutud kõvast kaljurahnust välja.
Hämmastav tulemus ja suurepärane arhitektuurisaavutus.
Siia üles on võimalik ronida,
ja sealt paistab ühelt poolt Surnumeri ning teistelt poolt Punane meri.
Kõikjal ümberringi on sarnased templid.
Need on seest sama suured kui väljast.
Lagedel pole mingeid tugesid ja seintelt kumab imeliselt
punase, purpurse ning rohelise liivakivi tonaalsus.
See mahajäetud paik on fantastiline ja vaatamist väärt.
Kõige selle kohal kõrgub Seiri mägi.
See on ligipääsmatu. Siin edomlased elasidki.
Ülal leidub altareid inimohvrite tarbeks, kus jumalatele ohverdati inimesi.
Allpool on näha kaljusse uuristatud eluruume
ja väiksemaid templeid.
Edomlased olid n-ö koopaelanikud.
Aga millistes koobastes!
Need templid ei pärine edomlaste ajastust,
vaid ehitati sajandeid hiljem nabatealaste poolt.
Räägin sellest pärastpoole.
Edomlased elasid siin kaljulael kui alistamatus kindluses.
Nad olid uhked, öeldes: "Keegi ei suuda meid alla kiskuda!"
Obadja tsiteerib seda.
Nad olid uhked oma alistamatuse üle.
Siinkohal meenub Titanicu kapten Smith.
Meilgi on siin Titanicu-huvilisi.
Kapten Smith väitis, et isegi Jumal ei saa Titanicut uputada.
Oi, kui ohtlikud sõnad!
Edom väitis: "Isegi Jumal ei suuda meid alla kiskuda!"
Kuid Obadja sõnum kõlab: "Teid kistakse alla!
Oh, uhke Seiri mägi, sind kistakse maha!"
Niipalju taustast. Hämmastav paik ja sõnum.
Tähelepanuväärne,
et Iisraeli Jumal on samuti teiste rahvaste Jumal.
Tol ajal oli see radikaalne väide, sest igal rahval olid oma jumalad.
Iisraeli Jumalat peeti pelgalt Iisraeli Jumalaks,
kellega teistel rahvastel polnud midagi pistmist.
Nii arvati.
Kuid Iisraeli Jumal on ainus olemasolev Jumal,
kes mõistab kohut nii Iisraeli kui ka kõigi teiste rahvaste üle.
Selline oli sõnum.
Kristlaste Jumal on ainus Jumal
ja Tema mõisab kohut ka kõigi teiste religioonide üle.
Kas usute seda?
Seda pole lihtne uskuda pluralistlikus ühiskonnas,
kus igaühel on oma jumal.
Kui on vaid üks Jumal, universumide Looja,
kes on Aabrahami, Iisaki ja Jaakobi Jumal,
siis on Iisraeli Jumal see,
kellega igal rahval tuleb kord tegemist teha ja kellele aru anda.
Selline oli prohvetite revolutsiooniline sõnum,
mis puudutas kõiki rahvaid.
"Meie Jumal on ka teie kohtunik!"
Obadja radikaalne sõnum oli: kõik on Jumala kontrolli all.
Uue Testamendi sõnum on sama.
Paulus kõneles Ateenas:
"Jumal määrab igale rahvale tema aja ja koha."
Jumal joonistab kaardile riikide piirjooned.
Jumal tegi lõpu Briti impeeriumile.
Minu poisikesepõlves oli kooliatlase kaart teistsugune.
Võis rännata ümber maakera,
lahkumata hetkekski Briti impeeriumi territooriumilt.
Impeerium, mille kohal päike iial ei loojunud.
Mis juhtus siis selle hiiglasliku impeeriumiga?
Vastus on, et me n-ö pesime oma käed Jumala rahvast Iisraelist puhtaks.
Jumal ütles: "Kui te ei suuda hoolt kanda minu rahva eest,
ei suuda te hoolitseda kellegi eest."
Ja vaid viie aastaga sai impeeriumist minevik.
See oli üks selgemaid näiteid Jumala käehaardest.
Neis prohveteeringutes kerkib esile teinegi põhimõte:
Jumal mõistab kohut teistele rahvastele selle järgi,
kuidas nood on suhtunud Tema rahvasse.
See on Tema silmis kõige tähtsam.
"Kuidas sa kohtlesid minu rahvast?"
Vana Testamendi päevil tähendas see Iisraeli kohtlemist,
tänapäeval lisaks ka koguduse kohtlemist.
Jumal mõistab maailma üle kohut selle järgi,
kuidas koheldakse Tema rahvast.
Ajalugu kubiseb näidetest.
Edom oli esimene rahvas, kes sel viisil kohtu alla langes.
Vastavalt nende käitumisele Iisraeliga.
Tähelepanuväärne põhimõte.
Mida teeme Jumala rahvale, seda teeme Jumalale endale.
Jeesus tõi esile sama põhimõtte: "Mida olete teinud väetimale
mu vendadest, seda olete teinud mulle."
"Minu vend" all peab Ta silmas kristlasi,
mitte ükskõik keda.
Sõna "vend" kasutatakse ainult Matteuses,
Jeesuse järgijate kohta.
Jeesus ütles: "Kui puutud mu jüngrisse siis puutud minusse.
Kui pilkad neid, siis pilkad mind."
Saulus Tarsosest sai valusa õppetunni Damaskuse teel.
Hääl küsis: "Saul, Saul, miks sa mind taga kiusad?"
"Kes sa oled, isand?" "Olen Jeesus Naatsaretlane."
Saul ei vastanud: "Ega ma Sind taga kiusa, vaid kristlasi."
Ta mõistis hetkega,
et mida teed kristlastele, teed ühtlasi Naatsareti Jeesusele.
Siin on sügav põhimõte.
Mida teed Jumala rahvale, seda teed Jumalale.
Nad on Tema silmatera, Jumala kõige õrnem koht.
Nagu ka su enda silmaiiris on su keha õrneim koht.
"Kui puutud mu rahvasse, puutud otsejoones minusse."
Selle põhimõtte alusel satuvad kohtu alla kõik rahvad.
Nüüd, kus Jumala inimesi on kõigi rahvaste seas,
peab iga rahvas valima, mil viisil ta suhtub Jumala rahvasse.
Kohtupäeval on see oluliseim punkt.
Päris alguses, kui Jumal kutsus Aabrahami, ütles Ta:
"Aabraham, kes iganes sind õnnistab,
seda õnnistan mina ja kes iganes sind neab,
seda nean mina."
Sama põhimõte kordub kõigi prohvetite sõnumites,
kui nad pöörduvad teiste rahvaste poole.
Enamik prohveteeringutest puudutab rahvaid,
kel oli kontakt Iisraeliga, kes elasid lähinaabruses
ja seega oli neil Iisraeli suhtes võetud teatud hoiak.
Hoiak, mis maksis neile nende tuleviku.
Nii hakkame mõistma, kuivõrd sügav on Obadja sõnum.
Vaatame raamatu ülesehitust.
Raamat jaguneb kahte ossa.
Esimene osa, ptk 1-14,
keskendub kohtuotsusele ühe rahva, Edomi üle.
Teises osas laieneb kohtuteema ka kõigile teistele rahvastele.
Nägemus laieneb. Vaatame neid osi lähemalt.
Esmalt - kohtuotsus ühe rahva üle.
Edom tähendab "punane".
Linn oli tõesti punasest liivakivist ehitatud,
nagu fotol nägite, kuid mitte sellest polnud nimi tingitud.
Edom oma kahe linnaga asus Arabahi oru idaosas.
Sela ehk Seiri mägi oli hiiglaslik kaljurahn keset Petrat,
tänu millele oli linna lihtne kaitsta.
Meenub Hitleri "kotkapesa" Berchtesgadenis.
Ta oli lasknud ehitada maja Berchtesgadeni mäe tippu.
Maja seinad olid graniidist ja poolteist meetrit paksud.
See oli ligipääsmatu paik ja seda nimetati "kotkapesaks".
Mäe tipust avanes vaade Münchenile.
Hämmastav paik.
Ometi, 20 aastat hiljem sooritas Hitler enesetapu.
Kummaline, kuivõrd inimene püüdleb ehitama üha kõrgemale,
ise selle üle uhkeldades.
Paabelist alates ihaleb inimene pidevalt selle poole.
Praegu käib maailmas võistlus kõrgeima pilvelõhkuja ehitamise üle.
Olete kuulnud?
Mul on pildid kõigist planeeritavatest pilvelõhkujatest,
samuti olemasolevaist,
millest kõrgeim on Sears Building Chicagos.
Kuid nüüd planeeritakse Vaikse ookeani rannikule
kolme 1000-meetrist pilvelõhkujat.
Maavärinapiirkonda!
Milline inimlik uhkus!
"Just meil on kõrgeim hoone!"
Kilomeetrikõrgused ehitised!
Järk-järgult kasvab see kõrguseiha edasi.
Ka Edomis valitses uhkus. Kuid seal oli veel muudki peidus.
Aga sellest hiljem.
Obadja ütles: "Rahvad teevad teid maatasa!
Mitte nagu murdvargad, kes võtavad vaid huvipakkuvaid asju,
vaid teid röövitakse paljaks!
Kui viinamarjakorjajad jätavad midagi järelnoppeks,
siis teist ei jää midagi järele.
Teid alandatakse, kistakse maha, te kaotate oma maa ja tuleviku!"
Sest Jumal vihkab inimese uhkust.
See patt vihastab Jumalat põhjalikult -
kui inimene on uhke ning peab end kõrgeks ja haavamatuks.
Oma uhkusega esitab inimene kui väljakutse Jumalale.
Miks siis just Edom? Seetõttu, et Edom põlgas Iisraeli.
Uhkusel on kaks poolt. Üks on inimese kõrge enesehinnang.
Kuid samas tingib see madala hinnangu kõigi teiste suhtes.
Võimatu on omada kõrget enesehinnangut teisi alandamata.
Kui sätid end ülespoole, siis tõukad teised allapoole.
Kui Edom tõstis end uhkelt Seiri mäe kõrgustesse,
siis ühtlasi vaatas ta Iisraeli peale ülevalt alla.
Edom põlgas Iisraeli.
Sel vihal olid sügavad juured nagu enamike konfliktide puhul.
Konflikt Põhja-Iirimaal algas 300 aastat tagasi.
Lähis-Ida konflikt araablaste ja juutide vahel
sai alguse konfliktist Iisaki ja Ismaeli vahel.
Näib, et mida lähemalt on inimesed omavahel seotud,
seda enam on nad võimelised üksteist vihkama.
Kui pole oldud lähedased, siis pole ka tõelist viha.
Seetõttu võib ka abielude purunemisel täheldada rohkem viha ja halvakspanu,
kui tekiks võhivõõraste vahel.
Edom on tegelikult Eesav.
Seepärast ongi ta nimi "punane".
Eesav oli punapea.
Edomlased põlvnevad otseselt Eesavist.
Jaakobi - Eesavi lugu on teile teada.
Kui seda lugu loete, siis saab teile arusaadavaks
hilisem Edomi uhkus ja rahulolematus - nemad olid Eesavi järglased.
Eesavi järglased olid elama asunud oru idakaldale,
Jaakobi järglased aga läänekaldale.
Nii nad seal üksteist põrnitsesid.
Huvitav fakt, et Jumal keelas Iisraelil Edomisse vääralt suhtuda.
5. Moosese raamatus ütleb Jumal:
"Te peate edomlasi alati õigesti kohtlema,
sest te ei tohi unustada, et Eesav oli Jaakobi vend."
Jumal andis Iisraelile käsu vennaarmastuseks Edomi vastu.
Seepärast ütleb Obadja Edomile:
"Sa poleks tohtinud kohelda oma venda viisil, nagu oled teinud."
Edomlased tõusid esile hetkel, mil Taaveti kuningriik hakkas lagunema.
Ja kes tahes Jeruusalemma või Iisraeli ründas -
vilistid, araablased, babüloonlased - edomlased lõid ründajatega alati kampa.
Nad ei vaadanud lihtsalt kõrvalt, vaid ühinesid vaenuvägedega.
Babüloonlased oli väga julm, barbaarne rahvas.
Lastest jalgupidi kinni haarates tagusid nad nende päid vastu kive.
Sellise rahvaga olid edomlased liidus!
Edomlased lausa õhutasid tagant: "Laske käia! Näidake neile!"
Kogu sajanditepikkune viha, vaen ja kadedus purskus neist välja.
Kui vilistid Jeruusalemma ründasid, liitusid edomlased nendega.
Sama lugu oli ka araablastega ja babüloonlastega.
Edom kasutas ära iga juhust, sest ta ise polnud piisavalt tugev.
Nähes Iisraeli vaenlasi liginemas, olid nad kohe nendega mestis.
Nad ei hoidnud kunagi Iisraeli poolele.
Ometi olid nad vennad - Jaakob ja Eesav.
Jumal mõistab kohut Edomi üle vennaarmastuse puudumise pärast.
"Sa poleks tohtinud niimoodi oma venda Iisraeli suhtuda
ega vaenlaste leeris tema nõrkust ära kasutada!
Sa poleks tohtinud nii teha! Jumal karistab sind selle eest."
Tekib küsimus, kas Edom kuulis Obadja sõnumit?
Ja kui kuulis, kas pööras sellele ka tähelepanu?
Esimene osa niisiis räägib tervenisti Edomist,
aga siis vahetab Obadja kõnestiili, kolmandalt isikult teisele.
Enam ei ütle ta Edomi kohta "tema", vaid "sina".
Tundub, et Obadjal jätkus julgust minna Petrasse
ja öelda rahvale otse näkku: "Te poleks tohtinud nii käituda!"
Kui ta tõesti nii tegi... Pole ime, et prohveteid tapeti.
Paljud prohvetid tapeti.
Arvatavasti läks Obadja sõnumiga Edomisse.
Mis edomlastega seejärel juhtus?
Edomlaste ajalugu on üsna kirju,
kuid 6. sajandil eKr ründasid neid araablased.
Nad pidid oma linnast põgenema ja siirdusid oru teisele poolele,
Negevi kõrbe.
Negev nimetati ümber Idumeaks - edomlaste järgi.
Kaotanud oma linnad, pidid nad elama kõrbes kui beduiinid.
Kuid nad said oma elu kõrbes käima.
Siis saabus päev, mil üks Negevi edomlane,
Eesavi järeltulija, läks Rooma ja ütles Julius Caesarile:
"Müü mulle Jeruusalemmas Iisraeli kuninglik troon!"
Roomlased müüsidki. Tema nimi oli Heroodes.
Heroodes idumealane, edomlane.
Nüüd sai temast Iisraeli kuningas!
Edomlane, Heroodes Suur, oli Iisraeli kuningas.
Ta teatas: "Nüüd ehitan ma võimsamaid ehitisi
kui nabatealased vanas Petras."
Selleks ajaks olid sealsed uhked kivitemplid juba valmis.
Seepärast Heroodes taastaski Jeruusalemma templi
ja ehitas kõikjale paleesid, ühtlasi Massadasse.
Edomlane oli nüüd tõusnud juutide kuningaks!
Kui hommikumaa targad küsisid,
kus on äsjasündinud juutide kuningas, siis võite ette kujutada tema viha.
"Siia troonile ei istu ükski juut!
Edom on võitja! Mina olen Heroodes Suur!"
Ja ta tappis kõik Petlemma poisslapsed.
Tema poeg oli see Heroodes, kes tappis Ristija Johannese.
Ja kellele Jeesus sõnagi ei lausunud kohtupidamise ajal.
Tema pojapoeg oli see Heroodes, kelle sõid ussid Apostlite tegudes.
Tema pojapojapoeg oli mees nimega Agrippa,
kes suri järglasteta aastal 100 pKr.
Nii edomlased hääbusid.
Tänapäeval pole maailmas enam ühtegi edomlast.
Kõik juhtus nõnda nagu Obadja ette nägi ja kuulutas.
Hämmastav lugu!
Jaakobi ja Eesavi vaheline konflikt peaaegu tappis Jeesuse.
Jeesus ise seisis õigusemõistmisel edomlase ees.
Siit näeme, et Jumal on inimeste üle kohut mõistes kannatlik.
Obadja sõnumist kuni edomlaste täieliku hääbumiseni
läks tervelt 910 aastat.
Jumala kohtumõistmised toimuvad aeglaselt, kuid vankumatult.
Aastal 1653 ütles üks saksa poeet huvitavad sõnad.
Mu saksa keele oskus pole just kiita, aga nii see kõlab...
Küllap te saite aru!
Longfellow ingliskeelne tõlge kõlab nii:
"Jumala veskid jahvatavad aeglaselt, aga see-eest ülipeeneks.
Ta ootab kannatlikult, kuni iga tera on läbi jahvatatud."
Jumal ei kiirusta. Ta on aeglane vihastuma.
Kuid kui Ta on lubanud midagi teha,
siis Ta seda ka teeb, kasvõi tuhat aastat hiljem.
Kus on Edom täna? Jäljetult kadunud.
Kus on Iisrael täna? Tagasi omal maal.
Kuidas seda seletada ilma Iisraeli Jumalasse uskumata?
Edomiga seotult nägi Obadja, et kord on sama kohus üle iga rahva.
Iisraeli Jumala ees kannavad vastutust kõik rahvad
ja eelkõige suhtumise eest Tema rahvasse.
Seejärel lisab Obadja midagi eriti hämmastavat.
Tuleb päev, mil Iisrael võtab Edomis võimu.
Sest see maa-ala on eraldi välja toodud kui osa maast,
mille Jumal oma rahvale tõotas.
Ühel päeval saavad nad selle kätte.
Obadja nägi seda ette nüüdseks juba üle 2500 aasta tagasi,
kuid see pole veel aset leidnud.
Jumala tõotus haaras enda alla kogu nn viljaka poolkuu ala
Gaza ja Eufrati vahel, Edomi piirkond sealhulgas.
Ta nägi ette, et Eesavi järeltulijad hääbuvad täielikult ja nende maa
läheb selle tegelikule omanikule.
Viimases osas, ptk 17-21,
näeb ta Iisraeli laienemas põhjas Samaariani, lõunas Negevini,
idas Edomi mägedeni ja läänes Vahemereni välja.
Ta nägi ja kirjeldas seda viisil,
nagu oleks see juba toimunud, sest ta nägi seda niivõrd selgelt.
Kuidas on see meiega seotud?
Igaühes meis peitub "Jaakob ja Eesav".
Heebrea kiri ütleb kristlastele: "Ärge olge nii nagu Eesav,
kes müüs oma esmasünniõiguse kausitäie supi eest."
Hiljem nuttis ta valusaid pisaraid ja kahetses üliväga,
kuid talle ei avanenud iial võimalust meelt parandada.
Uus Testament ütleb: "Ära ole Eesav. Ole Jaakob."
Jaakob maadles Jumalaga, kuni Jumal ta lombakaks lõi,
kuid ta sai kätte õnnistuse. Temast põlvneb Jumala rahvas Iisrael.
Edomlasi pole enam.
Eesav elas ühes hetkes füüsiliste hetkenaudingute nimel
ja kaotas seetõttu oma tuleviku.
Samasugune oli ka Heroodes Suure poja suhtumine.
Selle Heroodese, kelle ees Jeesus seisis.
Ta oli niivõrd suunatud oma ihade rahuldamisele,
et andis ära pool kuningriiki ühele tantsutüdrukule.
Oli valmis andma.
Aga tüdruk vastas:
"Ma ei taha poolt kuningriiki, anna mulle Ristija Johannese pea."
Ja Heroodes andiski.
Tantsutüdrukule.
Selline on Eesavi-sündroom.
Selle maailma "eesavid" elavad vaid selle maailma nimel.
Nad ei hooli tulevikust.
Neid huvitab vaid ihade rahuldamine käesoleval hetkel.
Meist igaühe sees on Eesav, aga ärgem laskem teda laiutada.
Olgem Jaakob, kelle Jumal murdis
ning kellest sai prints
ja kelle riik on 2000 aastat hiljem taas maailmakaardil.
Kui Jumal midagi ütleb, siis Ta peab oma sõna.
Kui Ta lubab midagi teha, ei tee Ta seda ilmtingimata otsekohe.
Meie aga muutume kärsituks: "Issand, millal see siis toimub?"
Võib-olla peame ootama tuhat aastat, aga kui Jumal on lubanud midagi teha,
siis Ta seda ka teeb.
Seepärast võimegi Tema sõnale loota.
Obadja oli küll väike prohvet, aga kõik, mis ta ütles, saab tõeks.
Tõlge: Mairi Sepp