VANHA TESTAMENTTI AVAUTUU
SAARNAAJAN KIRJA
Aluksi luen teille sitaatteja, mutta en kerro, mistä ne ovat.
Nosta kätesi, jos olet samaa mieltä niiden näkemyksistä.
Jos et ole samaa mieltä, pidä kätesi alhaalla.
"Sukupolvi menee, ja sukupolvi tulee, mutta maa pysyy iäti."
Onko kukaan samaa mieltä? Puoli tusinaa.
"Ihmisellä ei ole etua eläinten edellä, sillä kaikki on turhuutta."
Ette ole samaa mieltä.
"Parempi silmäin näkö kuin halun haihattelu."
Olette samaa mieltä.
"Työntekijän uni on makea, söipä hän vähän tai paljon," -
"mutta rikkaan ei hänen yltäkylläisyytensä anna nukkua."
"Älä ole kovin vanhurskas äläkä esiinny ylen viisaana:" -
"miksi tuhoaisit itsesi? Älä ole kovin jumalaton äläkä tyhmä:"
"miksi kuolisit ennen aikaasi?"
"Olen löytänyt tuhannen joukosta yhden kunnioitettavan miehen," -
"mutta en yhtään naista."
Eikö kukaan ole samaa mieltä?
"Ei ole juoksu nopsain vallassa, ei sota urhojen."
"Anna osa seitsemälle, kahdeksallekin," -
"sillä et tiedä, mitä onnettomuutta voi tulla maahan."
Ette ole ihan varmoja.
Ne kaikki ovat Jumalan Sanasta. Olisi pitänyt yhtyä jokaiseen.
Luin Saarnaajan kirjaa! Kaikki lainaukset olivat Raamatusta.
Ette olleet samaa mieltä edes puolen kanssa.
Asiayhteydestään irrotettu teksti on vaarallinen.
Raamatulla voi perustella mitä vain, jos tekstin irrottaa asiayhteydestään.
Asiayhteydestä irrotettu teksti on veruke.
Saarnaajan kirja totisesti on Raamatun omituisin kirja.
Sen ymmärtäminen ei tuota ongelmia. Se on liiankin helppo ymmärtää.
Ongelma on olla sen kanssa samaa mieltä.
Se ei kuulosta Jumalan Sanalta.
Se kuulostaa lähinnä joulukeksien mietelauselmilta.
Se ei juuri eroa esimerkiksi Alfred Tennysonin runoista.
Hän kuoli vuonna 1892. Poimin häneltä ajatuksia:
"On parempi olla pettynyt rakkauteen kuin ei rakastaa lainkaan."
"Miehet parhaimmillaan eroavat toisistaan kuin taivas ja maa," -
"naiset parhaimmillaan ja pahimmillaan kuin taivas ja helvetti."
"Auktoriteetti unohtaa kuolevan kuninkaan. Tieto tulee, viisaus jää."
"Oikean seuraaminen on viisautta seurausten ivan edessä."
Alfred Tennysonilla ja Saarnaajan kirjalla ei ole mitään eroa.
Saarnaajan kirjassa on hyvin ajankohtainen kaiku.
Se on täynnä "ismejä". Olen aina varovainen ismien suhteen.
Kavahdan aina, kun sana päättyy "ismiin".
Pidän vain kahdesta "ismistä": baptismi ja evankelismi.
Muut "ismit" puistattavat minua. Niistä tulee ihmisille pakkomielteitä.
Tässä joitakin Saarnaajassa esiintyviä "ismejä": fatalismi.
Se tapahtuu, mikä tapahtuu.
Eksistentialismi. Elä tätä hetkeä. Kuka tietää tulevasta?
Sovinismi. Luin siitä pari selvää esimerkkiä.
Hedonismi, nautintojen hakeminen. Syö, juo ja pidä hauskaa.
Kyynisyys. Sitä on paljon Saarnaajan kirjassa.
Se tuntuu tutulta. Elämme hyvin kyynisessä ajassa.
Ihmisestä ei uskota mitään hyvää.
Hyvien tekojen takana uskotaan olevan aina jotakin väärää tai pahaa.
Yleisvaikutelma on pessimistinen ja synkkä näkemys elämästä.
Saarnaajan kirjan lukeminen on aika masentavaa.
Saarnaaja on elämänsä loppusuoralla pettyneenä ja toivottomana.
Tekstin perusteella on hyvin helppo arvioida kirjoittajan ikää.
Tutkimme viimeksi Laulujen laulua.
Kuinka vanha Salomo oli kirjoittaessaan sen?
Hän ylisti rakkautta tyttöön. Hän oli varsin nuori.
Sananlaskuissa hän sanoo: "Varo, poika, naisia!"
Hän oli keski-ikäinen.
Hän yritti estää poikaansa tekemästä samoja virheitä.
Tyttö kysyi äidiltään:
"Mitä väärää teit iässäni, kun olet niin huolissasi minusta?"
Keski-ikäinen Salomo varoitti poikaa naisista.
Saarnaajan kirjassa hän sanoo: "Muista Luojaasi nuoruudessasi," -
"ennen kuin hampaasi tippuvat, silmä hämärtyy ja jalat tutisevat."
Hän on hyvin lähellä elämänsä loppua.
Hän katselee elämäänsä taaksepäin. Hän on lohduttoman pettynyt.
Eletty elämä masentaa häntä.
Hän esittelee oivalluksiaan omien havaintojensa pohjalta.
Hän sanoo usein: "Minä näin."
Hän tarkkaili elämää ja ihmisiä. Hän teki tiettyjä johtopäätöksiä.
Tämä ei tarkoita, että Jumala näkisi elämän Salomonin tavoin.
Saarnaajan kirjaa ei sovi siteerata suoraan Jumalan sanana.
Toki sopii kysyä, miksi Jumala sisällytti kirjan Raamattuun.
Salomo antaa itselleen arvonimen, hepreaksi "kohelet".
Se on käännetty sanoilla "saarnaaja", "filosofi" ja "luennoitsija".
Lähin käännös olisi "puhemies".
Se tarkoittaa alahuoneen puheenjohtajaa.
Vanha Salomo johtaa puhetta, mutta väittely käydään hänen mielessään.
Hän antaa yhtäläisesti tilaa valo- ja varjopuolille.
Hän kuuntelee ensin negatiivisen ja sitten positiivisen ajatuksen.
Väittelyn aihe on, onko elämä elämisen arvoista.
Hän ei osaa päättää, onko hänen elämänsä ollut elämisen arvoista.
Hän puntaroi puoltavia ja vastustavia ajatuksia.
On kauheaa puntaroida tuollaista asiaa elämänsä ehtoopuolella.
Meillä on vain yksi elämä.
Eilinen on mennyt. Sitä ei saa takaisin.
On kamalaa huomata elämän lopussa erehtyneensä.
Se selittää monen miehen keski-iän kriisin.
Mies saavuttaa usein päämääränsä nelissäkymmenissä.
Hän katsoo huipulla ympärilleen ja toteaa: "Tässä oli kaikki."
Monet vaihtavat perheauton urheiluautoon -
ja ottavat nuoremman vaimon.
He kokevat jääneensä jostakin paitsi.
He yrittävät ottaa elämästä kaiken irti, ennen kuin kaikki on ohi.
Se on hyvin yleinen ongelma.
Salomo käy väittelyä siitä, miksi me olemme täällä.
Mistä elämässä on kysymys? Onko elämä elämisen arvoinen?
Miten saamme elämästä eniten irti? Se on elämän tärkein kysymys, -
varsinkin koska meillä on vain yksi elämä.
Monet eivät valitettavasti edes vaivaudu kysymään.
He vain syövät, käyvät töissä ja ovat vain olemassa.
Se on tragedia. Monet elävät niin.
He varmistavat vain, että kaikki jatkuu.
Miksi jatkaa, ellei ole mitään jatkamisen arvoista?
Tarkastellaan ensin väittelyn negatiivisia lausumia.
Olenko heittänyt elämäni hukkaan? Mitä se kaikki on ollut?
Hän aloittaa: "Turhuuksien turhuus. Kaikki on turhuutta!"
Nykyään "turhuus" merkitsee ylpeyttä ja turhamaisuutta.
Monissa autoissa on turhamaisuus- peili toisessa aurinkolipassa.
Olette huomanneet, kummalla puolella se yleensä on.
Se tarkoittaa "ylpeyspeiliä". "Turhuus" tarkoittaa nykyään ylpeyttä.
Vanhassa englannissa "turhuus" tarkoittaa "tyhjää".
Se on tehdä asia turhaan, joutavana, hukattuna.
Läheisin englanninkielinen "turhuutta" vastaava sana on "mieletön".
Elämänsä lopussa hän sanoi: "Mieletöntä. Kaikki on vailla mieltä."
Se on surullinen päätelmä.
"Hyödytöntä, hyödytöntä, täysin hyödytöntä", -
sanotaan eräässä nykykäännöksessä.
Salomon asemassa oleva mies saa ja tekee, mitä hän haluaa.
Kuninkaana hänellä oli valta tehdä, mitä hän halusi.
Hän oli myös erittäin rikas. Hänellä oli kaikki, mitä rahalla sai.
Hän oli myös kuuluisa.
Useimmat ihmiset janoavat rahaa, valtaa ja mainetta.
He uskovat, että ne antavat elämälle merkitystä ja sisältöä.
Salomo oli suunnattoman rikas ja niin kuuluisa, -
että Saban kuningatar lähti varta vasten tapaamaan häntä.
Salomo sanoo yrittäneensä kaikkea ja luettelee kiinnostuksenkohteensa.
Hän kokeili tiedettä, erityisesti maataloutta.
Hän tutki karjanjalostusta.
Tuloksena oli hieno karja. Se ei kuitenkaan tyydyttänyt häntä.
Mielenkiinto hiipui vähitellen.
Hän siirtyi taiteisiin. Ensimmäisenä tuli musiikki.
Hän peri rakkauden musiikkiin isältään.
Hän opiskeli soittimia ja tuotti hoviin orkestereita.
Sekin kiinnostus hiipui, joten hän siirtyi arkkitehtuuriin.
Hän rakensi suuren rakennuksen, joka jäisi pystyyn hänen kuoltuaan.
Sitten hän rakensi gallerioita ja keräsi kuvataidetta.
Hän maksoi niistä omaisuuden, mutta hän sai niistä hetken tyydytystä.
Kun se alkoi kyllästyttää, hän siirtyi viihteeseen.
Hän tuotti hoviinsa koomikkoja.
He järjestivät hupiesityksiä. Salomo nauroi itsensä kipeäksi.
Hän etsi elämäntarkoitusta naurusta ja komediasta.
Aikansa se oli hauskaa.
Sitten hän perehtyi liiketoimiin. Hän oli taitava kauppamies.
Hän totesi voivansa tehdä nopeasti paljon rahaa.
Sekään ei tyydyttänyt häntä, niinpä hän kokeili nautintoja.
Hän kokeili nautinnon tavanomaisia muotoja: ruokaa, viiniä ja naisia.
Sanojensa mukaan hän kokeili niitä perusteellisesti.
Kuitenkin ne jättivät hänet tyhjäksi. Niinpä hän siirtyi filosofiaan.
Hän perusti kirjaston ja tuotti sinne viisauskirjoja kaikkialta.
Hän tuotti niitä Egyptistä. Hän tutki viisautta ja suurmiesten kirjoituksia.
Lopulta hän sanoi: "Paljolla kirjaintekemisellä ei ole loppua."
Hän pettyi kaikkiin kiinnostuksenkohteisiin.
Ne innostivat mutta eivät tyydyttäneet.
Monissa noista asioista ei ole mitään väärää, -
mutta jos ne ovat elämän päätarkoitus, ne tuovat pettymyksen.
Eikö tämä ole meillekin hyvin ajankohtaista?
Hän sanoo: "Olen kokeillut kaikkea, ja se kaikki on vailla mieltä."
Kun löytää todellisen elämän, noista kaikista voi löytää iloa.
Niistä ei löydy elämäntarkoitusta.
Yksi ongelma on vanheneminen. Ei enää pysty kaikkeen.
Tai sitten sitä vain kyllästyy.
Nykyään pitää koko ajan kokeilla jotakin uutta.
Kirjakauppojen suurin osasto on keittokirjaosasto.
Ihminen yrittää löytää uusia gastronomisia elämyksiä:
tänään thaimaalaista, huomenna kiinalaista, sitten intialaista.
Milloin kotoisa potturuoka lakkasi kelpaamasta?
Etsimme tyydytystä uusista elämyksistä ja kahviloista.
On surullista, että ihminen etsii elämäntarkoitusta näistä asioista.
Niistä voi nauttia, jos ne ovat elämässä oikeilla sijoillaan.
Kun niistä tulee ykkösasioita, ne ovat Salomon mukaan "tuulen tavoittelua".
Ihminen turhautuu, koska ne eivät vastaa tarpeeseen.
Salomo ei saanut tolkkua elämästä, koska hänellä oli tunnelinäkö.
Hän on tarkkaillut liikaa ja nähnyt liian vähän.
Tunnelinäöllä näkee vain osan kuvasta.
Salomolla oli tunnelinäkö. Hän oli kahdella tavalla rajoittunut.
Ensinnäkin hän näki kaiken auringon alla.
Hänen lempifraasinsa oli: "Minä katselin kaikkea auringon alla."
Jos katsoo vain sitä, mitä on auringon alla, ei ymmärrä elämän tarkoitusta.
Tapasimme surullisia ihmisiä Costa del Solilla.
Ihmisillä voisi olla ihana kahden viikon loma Espanjassa.
Sen sijaan he muuttivat sinne elämään auringon alla.
Sitten he huomasivat, ettei se ollutkaan mikään onnela.
Nyt he ovat taloudellisessa loukussa loma-asuntonsa kanssa.
Elämää ei voi elää auringon alla. Tarvitaan korkeampi perspektiivi.
Jos näkee vain sen, mikä on auringon alla, elämäntarkoitus jää epäselväksi.
Salomon toinen rajoite oli se, että hän katsoi vain tätä elämää.
Jos emme näe tämän maailman ja ajan ulkopuolelle, -
emme ymmärrä, mistä elämässä todella on kyse.
Tarvitaan Jumalan näkökulmaa rajoitteidemme ulkopuolella.
Aika- ja paikkarajoitukset antavat liian kapean näkökulman elämään.
Vasta kun näkee elämän taivaan ja tulevan elämän perspektiivistä, -
alkaa tajuta, mistä elämässä on kyse.
Salomon tunnelinäkö johti negatiiviseen ajatteluun.
Tieteen aikakaudella meillä on tieteellinen havainnointitapa.
Tiede havainnoi ainoastaan tätä maailmaa ja elämää.
Tieteen aikakaudella on sama tunnelinäkö kuin Salomolla.
Meidät on kasvatettu siihen, ja me kaikki kärsimme siitä.
Elämää pitää katsoa ulkopuolelta, jotta sen näkee oikein.
Jumala on elämän ulkopuolella, ja Hän näkee sen oikealla tavalla.
Aina kun Salomo mainitsi Jumalan, hänestä tuli myönteinen ja toiveikas.
Aina kun hän jätti Jumalan pois yhtälöstä -
ja tarkkaili vain ihmisiä tässä maailmassa, hän masentui pahasti.
Kun hän otti Jumalan mukaan, hän alkoi nähdä elämän uudesta kulmasta.
Saarnaajan kirjassa on kaksi lukua, joissa Jumala on vahvasti mukana.
Niissä elämä on kohdillaan. Ensimmäinen on luku 3.
Se on parhaiten tunnettu ja useimmin siteerattu osa:
"Aika on tehdä sitä, aika tehdä tätä."
Melvyn Braggin romaanin nimi on A time to dance, Aika on tanssia.
Monet kirjailijat ja käsikirjoittajat -
ovat nimenneet romaaninsa tai elokuvansa Saarn. 3:n mukaan.
Se on monien ainoa tuntema kohta Saarnaajan kirjasta.
Valitettavasti sitä ei siteerata kokonaan.
Se on rytmikäs runolaulu.
Tärkein kohta tulee heti runon loputtua, kun proosa jatkuu.
Siinä sanotaan, että Jumala säätää aikamme.
Psalmissa sanotaan: "Aikamme ovat Hänen kädessään."
Kun uskoo, että Hän tietää, milloin meidän on aika tanssia ja itkeä, -
silloin asiat elämässä eivät ole sattumaa.
Ne ovat Jumalan valinta sinulle. Hän kutoo elämäsi kudelmaa.
Elämä ei ole pelkkää auvoista onnea. Se olisi meille pahaksi.
Jos tunteemme olisivat aina samalla tasolla, meillä ei olisi tunteita.
Aallonharjoja ei olisi ilman aallonpohjia.
Tunteita ei olisi, jos kaikki olisi tasaista. Kiitos Jumalalle tunteista!
Joskus tekee mieli tanssia, toisinaan ei. On aika suudella ja aika lopettaa.
Olen kirjoittanut tästä laulun, jonka laulamme.
Sävel on tuttu.
Se kertoo ajoista Saarn. 3:a myötäillen.
Alussa ja lopussa on Jumala, joka säätää kokemustemme ajat.
On ihanaa, että Jumalan kanssa kaikki tapahtuu oikeaan aikaan.
Tämä ei ole kohtalonuskoa, johon kukaan ei pysty vaikuttamaan.
Jumalan vapaa valinta ja sallimus ovat jotakin aivan toista.
Hän täyttää tarkoitusperiään säätelemällä elämämme käänteitä.
Jumala on kaikkivaltias. Hän asettaa ajat:
Aika on syntyä ja aika kuolla
Aika on istuttaa ja aika repiä istutus
Aika on surmata ja aika parantaa
Aika on purkaa ja aika rakentaa
Aika on itkeä ja aika nauraa
Aika on valittaa ja aika hypellä
Aika on syleillä ja aika olla syleilemättä
Aika etsiä ja aika kadottaa
Aika on säilyttää ja aika viskata pois
Aika on reväistä rikki ja aika ommella yhteen
Aika on olla vaiti ja aika puhua
Aika on rakastaa ja aika vihata
Aika on sodalla ja aika rauhalla
Pidä siis hauskaa, mutta muista:
Jumala on kaikkivaltias, Hän säätää
Raamatussa kehotetaan muistamaan Jumala tulevaisuudensuunnitelmissa.
Isäni kirjoitti kirjeisiinsä merkinnän "DV" suluissa.
Se tuli latinan sanoista "Deo Volenti", "jos Jumala suo".
Hän kirjoitti: "Tulen luoksesi ensi viikolla (DV)."
Näin tekee ihminen, joka tietää, että aikamme ovat Jumalan käsissä.
Suunnitelmat saattavat kariutua, jos Jumalalla on muita suunnitelmia.
Se on myönteinen huomautus. Se ei ole kohtalonuskoa.
Jumala muuttaa suunnitelmiaan ja katuu. Raamatussa sanotaan niin.
Hän vastaa asenteeseemme. Jos me kadumme, Hänkin katuu.
Mooses sai Jumalan muuttamaan mieltään.
Hän vetosi Jumalaan. Jumala ei ole mekaaninen voima.
Hän on Persoona, joka elää vuorovaikutuksessa kanssamme.
Hän voi muuttaa aikoja. Hän voi antaa naurua, kun odotit itkua.
Saarn. 3:ssa Jumala on mukana. Asioista tulee myönteisiä.
Salomo sanoo, että Jumala voi säätää meille elämänmallin.
Hän täyttää tarkoitusperänsä. Isäni sanoi usein:
"Elämä on riittävän pitkä, jotta voi elää todeksi Jumalan tarkoituksen."
"mutta se on liian lyhyt, jotta voisi heittä hukkaan hetkeäkään."
Salomo sanoo näin Saarn. 3:ssa. Aikamme ovat Hänen kädessään.
Hän päättää, mutta ei mielivaltaisella ennalta määrätyllä tavalla.
Hän päättää, mikä on meille parasta seuraavassa maailmanajassa.
Ihanaa, että joku pitää meistä näin huolen.
Jos edessäpäin näyttää kivikkoiselta, -
Jumala on nähnyt, että se on parhaaksemme. Hän vie meidät läpi.
Se muovaa luonnettamme tulevia siunauksiamme varten.
Ratkaisevaa on näköala tulevan ajan onneen.
Tämä maailma on lyhytkestoinen ja katoava.
Kun olin 20, yksi vuosi oli muististani 1/20.
Kun olin 40, yksi vuosi oli muististani 1/40.
Kun olin 60, yksi vuosi oli muististani 1/60.
Ensi viikolla täytän 63, joten yksi vuosi on muististani 1/63.
Elämä tiivistyy muistissamme. Aika kuluu yhä nopeammin.
Olimme täällä vasta hiljattain, -
vaikka minulla on ollut kaksi konferenssia sen jälkeenkin.
Meillä on koko ikuisuus aikaa hyötyä tämän lyhyen elämämme opeista -
ja nauttia Jumalan hyvistä asioista. Meillä on kaikki syy elää.
Toinen luku, jossa on vahva Jumalan läsnäolon tuntu, on tietysti luku 12.
Se on todella lukemisen arvoinen, -
koska kirjoittaja on vanha mies.
Se on hyvä kuvaus vanhuudesta, joten luen sen.
Minulla on jo toinen jalka haudassa ja toinen banaaninkuorella.
Aloitan Saarn. 11:9:stä. Raamattu on pilattu lukujaoilla!
Kunpa Raamatussa ei olisi lukuja ja jakeita. Silloin tuntisimme sen!
Luen Saarn. 11:7:stä eteenpäin (vapaasti suomennettuna).
On ihanaa olla elossa!
Jos ihminen elää vanhaksi, iloitkoon hän jokaisesta elämän päivästä.
Muistakoon, että ikuisuus on pitempi. Sen rinnalla kaikki täällä on turhaa.
Nuori mies, on ihanaa olla nuori! Nauti joka hetkestä.
Tee kaikkea, mitä haluat. Ota vastaan kaikki.
Muista, että kaikesta on tehtävä tili Jumalalle.
Karkota luotasi murhe ja kipu, mutta muista, että nuorena saattaa erehtyä.
Älä anna nuoruutesi intosi johtaa sinua unohtamaan Luojaasi.
Kunnioita Häntä nuoruudessasi -
ennen kuin pahat vuodet tulevat etkä enää nauti elämästä.
On myöhäistä yrittää muistaa Häntä, -
kun aurinko, valo, kuu ja tähdet hämärtyvät silmissäsi -
eikä pilvissä ole enää hopeareunaa.
Tulee aika, jolloin jäsenesi vapisevat vanhuuttaan.
Jalat heikkenevät, hampaat harvenevat ja sokeus on edessäsi.
Pidä suu visusti kiinni syödessäsi, kun hampaasi ovat harvat.
Heräät varhain linnunviserrykseen, mutta sinä itse olet kuuro.
Äänesi on väritön ja vapiseva. Pelkäät korkeita paikkoja ja kaatumista.
Raahaudut eteenpäin valkopäisenä vanhuksena.
Seksuaalinen halu on mennyttä. Seisot kuoleman portilla.
Lähestyt ikuisia majoja surijoiden kulkiessa kaduilla.
Muista Luojaasi nuoruudessasi, -
ennen kuin elämän hopealanka katkeaa, kultamalja hajoaa, -
vesiastia särkyy, ammennuspyörä särkyneenä putoaa kaivoon, -
tomu palaa maahan ja henki palaa Jumalan luo, joka sen antoi.
Kaikki on turhuutta, sanoo saarnaaja.
Koska saarnaaja oli viisas, hän jatkoi ihmisten opettamista.
Hän keräsi sananlaskuja ja lajitteli niitä. Hän oli viisas ja hyvä opettaja.
Hän opetti, mitä hän tiesi, vieläpä mielenkiintoisella tavalla.
Viisaan miehen sanat ovat kuin kulta, joka kannustaa ja välittää totuuden.
Viisaita ovat oppilaat, jotka ottavat neuvosta vaarin.
Poikani, pidä varasi. Mielipiteillä ei loppua ole.
Opiskelua voi jatkaa loputtomiin, ja lopulta se uuvuttaa kovin.
Näin päättelen: Pelkää Jumalaa ja tottele Hänen käskyjään.
Tämä on ihmisen tehtävä. Jumala tuomitsee meidät tekojen mukaan, -
myös salaisten tekojemme, niin hyvien kuin pahojenkin.
Mikä sanoma nuorille!
Ensinnäkin hän sanoo: "Muista Jumalaa."
Hän myöntää unohtaneensa Hänet. Laulujen laulussa ei mainita Jumalaa.
Hän oli nuori ja rakastunut. Hän unohti Jumalan tyystin.
Hän sanoo nuorille: "Muistakaa Jumalaa nuoruudessanne."
Toiseksi hän sanoo: "Pelkää Jumalaa."
"Muista Jumalaa ja pelkää Häntä."
Viisauskirjallisuudessa sanotaan, että Herran pelko on viisauden alku.
Raamattu ei tee sinusta nokkelaa, mutta se tekee sinusta viisaan.
Fiksu vuolee rahaa. Viisas saa enemmän irti elämästä.
Ensiaskel on pelätä Jumalaa enemmän kuin mitään muuta.
Ihmiset pelkäävät aidsia, työttömyyttä ja muita asioita.
Jos pelkää Jumalaa, ei tarvitse pelätä mitään tai ketään muuta.
Iso pelko karkottaa pikkupelot.
Herraa on syytä pelätä, sillä kerran meidän on tehtävä Hänelle tiliä.
On tervettä pelätä, että Hän sanoo: "Epäonnistuit."
On tärkeää pelätä Jumalaa. Se kannustaa elämään oikein.
Tie helvettiin -kirjani on herättänyt paljon keskustelua.
Monet uskovatkaan eivät halua kuulla tästä.
Kuitenkin Jeesus sanoi uudestisyntyneille uskoville:
"Älkää peljätkö niitä, jotka voivat tappaa ruumiin," -
"vaan peljätkää häntä, joka voi sielun ja ruumiin hukuttaa helvettiin."
Jos uskosta osattomat eivät pelkää Jumalaa, syy on se, -
etteivät uskovat pelkää Häntä. Pelko on tarttuvaa.
Jumalaa pidetään mukavana vanhana ukkona.
Muista Jumalaa, pelkää Jumalaa ja tottele Jumalaa.
Olin miljonäärin vieraana Dallasissa Texasissa.
Isä oli ostanut tyttärelleen Toyotan koulumatkoja varten 1,5 vuotta sitten.
Kun olin siellä, tytär käveli kotiin. Auto oli pysähtynyt tielle.
Isä hälytti korjaajan selvittämään vikaa.
Mekaanikko soitti isälle. Isä kysyi tyttäreltä: "Oletko lisännyt öljyä?"
Tytär ihmetteli: "Öljyä? Et puhunut sellaisesta. Olen vain tankannut."
Hän oli vain ajanut puolitoista vuotta. Auton ohjekirja oli hansikaslokerossa.
Hän ei ollut koskaan vaivautunut lukemaan sitä.
Toyota lupasi toimittaa uuden moottorin veloituksetta.
Miljonääri mainosti ystävilleen Toyotan hienoa palvelua.
Tyttö oli idiootti auton suhteen.
Hän laiminlöi valmistajan ohjeet.
Hän ajoi auton loppuun puolessatoista vuodessa.
Ihmiset ovat hölmöjä, jos he eivät tutustu Valmistajan ohjeisiin.
Muista Jumalaa. Pelkää Häntä. Opiskele Hänen elämänohjettaan.
Siksi Saarnaajan kirja on Raamatussamme.
Se kertoo, mihin päädymme, ellemme löydä Hänen tapaansa elää.
Jos ei näe elämän tarkoitusta taivaan ja tulevan elämän perspektiivistä, -
ihmisestä tulee lopulta pettynyt ja masentunut, -
ja hän sanoo: "Kaikki oli turhaa."
"Kuolen pois, ja ihmiset unohtavat minut. Elämästäni ei jää jälkeä."
Kristityt tietävät, ettei vaivannäkö Herrassa ole turhaa.
Sillä on iankaikkiset seuraukset hyvään taikka pahaan.
Sinussa voi tapahtua nytkin asioita, jotka kestävät ikuisesti.
Kyse on iankaikkisuudesta. Siksi Saarnaajan kirja on Raamatussa.
Vuosia sitten opetin Saarnaajan kirjasta.
Opetussarjan aikana tuli ennätysmäärä ihmisiä uskoon.
Itse en olisi pitänyt sitä hyvänä evankeliointisanomana.
Jopa juutalaisia tuli uskoon.
Sarjan puolivälissä minulle soitettiin, että Charles Colson on Englannissa.
Hänet liitettiin Watergate-skandaaliin.
Hän halusi kertoa todistuksensa seurakunnassamme Guildfordissa.
Minua harmitti, koska olin valmistellut opetuksen Saarn. 5:stä.
En halunnut muuttaa suunnitelmia vierailevan tähden takia.
Pidin kiinni suunnitelmastani. Opetin Saarn. 5:stä.
Sitten esittelin Chuck Colsonin, Nixonin oikean käden.
Hän nousi ja sanoi: "Minun ei tarvitse todistaa. Kuulitte sen jo."
"Saarnaajan kirjan viides luku on täydellinen kuvaus elämästäni."
Hän kävi sen läpi jae jakeelta ja kertoi hukkaan heitetystä elämästään.
Hän teroitti jaetta: "Älä ole kerkeä suultasi." Kaikki sanat taltioidaan.
Se on Saarn. 5:n ydin.
Jumala tietää sanamme, tekomme, ajatuksemme ja tunteemme.
Raamatussa Jumala opettaa myönteisesti, miten kuuluu elää.
Hän opettaa myös negatiivisesti, miten ei pidä elää.
Yhdessä ne antavat hyvän kuvan.
Saarnaajan kirja on kielteinen. Se sanoo: "Älä sinä päädy tähän."
"Jos unohdat Jumalan etkä pelkää ja tottele Häntä," -
"lopussa kaikki tuntuu turhuudelta. Haluatteko toimia näin?"
Vai toimitteko Jumalan tavalla? Silloin kiitätte lopussa Jumalaa.
Sain kerran profetian:
"Poikani, haluan sinun elävän ja tekevän työtä niin," -
"että kun kerran näet minut, sanot: 'Herra, me teimme sen.'"
Herra, me teimme sen!
Silloin elämä tuntuu elämisen arvoiselta.
Pawsonin opetussarjoja voi tilata TV7:n verkkokaupasta: www.tv7.fi/kauppa tai kauppa@tv7.fi
Suomennos: TV7