Vana Testament avaneb
Ülemlaul David Pawson
Ülemlaulu sarnast raamatut lugedes on esimene reaktsioon:
"Miks see raamat on Piiblis?"
Pühapäevakoolis ei räägitud sellest.
Kogu raamatus ei mainita midagi vaimulikku.
Pole juttugi päästest, ei palvest ega taevast.
Isegi Jumalat ei mainita mitte kordagi.
Tegelikult Vanas Testamendis on kaks raamatut
milles ei mainita kordagi Jumalat. Mõlemad juhtuvad olema armulood.
Üks on Estri raamat, mida hiljem vaatleme.
Selles raamatus puudub kõik vaimne ja selles ei mainita Jumalat.
Aastaid ei jutlustanud ma sellest
kuna ma ei teadnud, mida sellest peaks arvama. Tõesti ei teadnud.
Usun, et mina pole ainuke. Aga alustame pealkirjast.
Laulude laul (Ülemlaul).
Heebrea keeles puuduvad omadussõnad.
Ei saa öelda: "See on suurepärane laul."
Või mis see kõige populaarsem omadussõna siis on...
Heebrea keeles kasutatakse nimi- sõnu. Ehk selle asemel, et öelda
"kõige suurepärasem laul", öeldakse "Laulude laul".
Samuti ei öelda "Kõrgeim Kuningas", vaid "kuningate Kuningas".
Mitte "Kõige suurem Issand", vaid "issandate Issand."
"Laulude laul" tähendab siis, et see on parim, ilusaim.
Ehk see ongi ilusaim laul, aga miks see on Piiblis?
See ei ole ainult mittevaimulik, vaid see on väga sensuaalne.
See puudutab meie kõiki viit meelt.
Lõhnameelt - tunned õunte, rosinate ja lillede lõhna.
Maitsmismeel - võid maitsta neid vilju.
Millised on ülejäänud... kuulmine, nägemine. Mis veel? Tundmine.
Need on kõik seal. See on sensuaalne laul, täis tundmusi.
Kui selles minnakse noore naise ja mehe keha intiimsete üksikasjade
kirjeldamise juurde, liigub nende suhe üpris intiimsele tasandile.
Isegi stimuleerivale tasandile. Sellest ei räägitud pühapäevakoolis.
Häälemurde ajal hakkasin selle raamatu vastu huvi tundma.
On väga sobilik õppida seda just kaks päeva enne sõbrapäeva.
Aastaid ma ei jutlustanud sellest. Ma ei suutnud seda käsitleda.
See põhjustas minus süütunnet.
Mingil perioodil ostsin mitmeid selgitavaid raamatuid selle raamatu
kohta, üritasin midagi aru saada. Süütunne kasvas sellele vaatamata.
Kõige järgi otsustades oli see salajase koodiga kirjutatud.
Ükski sõna ei tähendanud seda, mida arvasin, et see tähendab.
Vähemalt nende kommenteeritud väljaannete põhjal.
Elu madalpunkti jõudsin siis, kui lugesin ühte kommentaari 1. peatüki
ühe salmi kohta. Selles neiu ütleb: "Kallim lebab mu rindade vahel."
Kommentaar väitis, et see tähendab Vana ja Uue Testamendi vahel olemist.
Mäletan, et mõtlesin: "Appi! Olen maailma kõige lihalikum kristlane!"
Kui ma neid sõnu loen, on Uus ja Vana Testament
viimane asi, millele mõtlen.
Mõtlesin, et Jumal on pannud selle raamatu Piiblisse, proovimaks
kas oleme vaimsed või lihalikud. Nii et jätsin selle kindlalt kõrvale.
Kuulsin, et rabide arvates on see väga püha raamat.
Nad nimetavad seda pühamatest pühamaks.
Mõned rabid võtavad seda lugedes isegi kingad jalast ära.
Minu arvates on see väga erakordne.
Mida nüüd siis sellise raamatuga peale hakata?
Esmalt tahan öelda, et see ei ole allegooria.
Allegooriad on kirjutatud koodiga.
Allegooria on fiktiivne lugu, mille keegi on välja mõelnud
ja põiminud sellesse peidetud sõnumi.
Asjad ei ole nii, nagu need pealtnäha välja näevad.
Nende taga on peidetud tähendus.
Üks klassikalistest allegooriatest on Bunyani Kristlase tee.
Kõik tähendab midagi muud.
Kauni nimeline maja ja Raskuse nimeline küngas.
See on ka väga ebatõeline. Miski ei ole seda, millisena see välja
paistab. Gulliveri reisid on teine allegooria. Üks anglikaani
kirikuõpetaja on kindel, et Karupoeg Puhh on allegooria.
Ja isegi oikumeeniline allegooria. Karupoeg Puhh on anglikaan.
Karu, kellel on väike aju ja on kõikide tegevuste keskmes.
Notsu on metodist, kes jõlgub alati Puhhi sabas.
Tiiger on nelipühilane, kes kargleb üles ja alla
ja ehmatab inimesi häältega, millest keegi teine ei saa aru.
Nad kõik kuuluvad Kristus Robinile
ja satuvad koos temaga võlutud kohta.
Minu arvates on see suurepäraselt koostatud lugu anglikaani ajalehes.
Selline on allegooria. Fiktiivne lu- gu, millesse on peidetud tähendus.
Sedasi on suurem osa inimestest Ülemlaulust aru saanud.
Probleem on, et kui nad seda koodi tahavad lahti murda, avaneb see
erinevalt. Nad kõik saavad erineva tähenduse ja kõik näevad seda, mida
tahavad. See ei rahulda mind mitte sugugi. Miks me ei võiks seda selle
lihtsaimas tähenduses mõista?
Kuna meie arvates pole see tore. Kreeka mõtteviis on meid palju
rohkem mõjutanud kui heebrea mõtlemine.
Kreeklased ei pannud kunagi midagi kokku.
Elu oli alati jagunenud vaimse ja füüsilise, püha ja ilmaliku vahel.
Kõik oli alati kaheks lõhenenud
ning vaimne ja füüsiline ei mahtunud kunagi sama pildi peale.
Kreeklased olid sedasi kas väga vaimsed või väga füüsilised.
Kas väga naudingulembesed või väga askeetlikud.
Heebrealastel on üks Jumal, kes lõi nii vaimse kui füüsilise.
Heebrea mõttemaailmas füüsiline on hea asi.
Kreeka mõttemaailmas aga on füüsilisel kalduvus olla paha.
Kui hea Jumal lõi selle materiaalse maailma, on
materiaalsed asjad head ning Jumal lõi meid meesteks ja naisteks.
Ta tegi võimalikuks armumise. Ja olla mees ja naine koos.
Me ei räägi mitte allegooriast, vaid kinnitusest.
Keset Piiblit Jumal kinnitab mehe ja naise vahelise armastuse.
Ta ütleb: "Mina tegin selle. Mina planeerisin, Mina tegin."
Üks suurematest valedest, mida vaenlane levitab on see,
et Jumal on seksi vastu ja saatan selle poolt.
Tegelikult tõde on vastupidine.
Vaenlane on paljud seda valet uskuma pannud.
Jumal lõi seksi ja saatan hävitab seda ja see on tõde.
Keset Piiblit on inimliku armastuse kinnitus.
Sõna ütleb: "Ära nimeta ebapuhtaks seda, mille Jumal on puhastanud."
Eriliselt sobib see siia.
Kui laulatasin, lugesin alati lõigu Ülemlaulust.
Ja kutsusin üles ülejäänut mesinädalatel lugema.
Äsja üks kirikuõpetaja rääkis, et on samamoodi teinud.
Ta ütles abielupaarile, et tahab neile seda lugeda.
"Te ei saa seda kirikus lugeda!" Ja see on keset Piiblit.
Kas see on kõik, mis Ülemlaul on?
Kas see on lihtsalt inimliku seksuaalsuse kinnitus?
Ei. See on midagi palju rohkem. See on ka analoogia.
Mitte allegooria, vaid analoogia. Selgitan vahet.
Allegooria on fiktiivne lugu, milles on peidetud tähendus.
Analoogia aga on fakt, tõeline, mis on samasugune kui teine fakt.
See raamat, nagu mainisin, on algusest lõpuni armastuslugu.
Selle on sinule kirjutanud keegi, kes armastab sind
rohkem kui keegi teine. See on armastuskiri.
Kui me naisega kolisime, leidsime paki armastuskirju mille üksteisele
enne abiellumist olime saatnud.
Tegin paki enda kirjutatud kirju lahti, lugesin ühte ning kohkusin.
Et mees, täie mõistuse juures, on võinud sellist pahna kirjutada.
Kas oled kunagi ümbriku taha kirjutanud SAS?
Kui te ei tea, siis pean ütlema. Suletud Armastavate Suudlustega.
Noor mees ütles sõbratarile: "Alati kui sinult armastuskirja
saan, suudlen ümbriku tagumist külge, kuna tean, et sinu huuled
on seda puudutanud." Tüdruk punastas.
Ta ütles: "Tegelikult niisutan ümb- riku tagumist külge koera ninaga."
Kui leidsime oma armastuskirjad, olid need tükkideks pudenemas.
Mitte sellepärast, et oleksime abiellunud 300 aastat tagasi.
Vaid sellepärast, et kui saad armas- tuskirja, loed seda ikka ja jälle.
Kandsin tema kirju sõdurimundri rinnataskus ja alati kui avanes
võimalus, võtsin kirja esile, et seda uuesti lugeda.
Kui saan pruuni ümbriku väikese luugiga nurgas, ei tee ma seda.
Aga armastuskirja loen üha uuesti.
Vaadake oma suletud Piibli serva
ja uurige kust see on määrdunud.
Teeb tõsiseks. See on armastuskiri ja seda peab sellisena lugema.
See on romanss ja jutustus sellest
kuidas Jumal läks oma pojale pruuti otsima.
Selles on küsimus. Lugu lõpeb pulmadega.
Kogu raamat on armastuslugu, aga keset raamatut on armastuskiri.
Romanss on võti tegelikkusesse. Seda tahab see raamat öelda.
Analoogia on see, kui ütled, et see, mis on fakt
on samasugune nagu see, mis on teine fakt.
Jeesus kasutas alati analoogiaid. "Jumalariik on nagu..."
See on analoogia. Taevariik on selle ja selle sarnane.
Alustab sellisega, mida inimesed tunnevad ja millest aru saavad.
Ja Ta ütleb, et see, mida te veel ei tea või tunne, on selle sarnane,
mida tunnete.
Selle raamatu analoogia on siis väga lihtne.
Mehe ja naise vaheline armastus on samasugune nagu Jumala
ja inimese vaheline armastus.
Need kaks sarnanevad teineteisega.
Inimliku armastuse tunne on universaalne.
75% lööklauludest räägib poisi ja tüdruku vahelisest armastusest.
See on üks Ülemlaulu teema ja ühine kogemus terves maailmas.
Piibel ütleb, et sinu suhe Issandaga võib olla selle sarnane.
Sul on võimalik Tema kohta öelda: "Minu armas on minu ja mina olen
Tema oma." Sellisena see on ette nähtud. See on analoogia.
Kasutame seda siis analoogiana. See on fakt, mis kirjeldab teist
fakti. See on tegelik tõsiasi ja selle on Saalomon kirjutanud,
kelle ema oli Batseba ja kes päris oma isalt trooni, lossi, kitarri
ja ande kirjutada laulusõnu.
Kuningate raamatud jutustavad, et ta kirjutas 1005 laulu.
Nendest on meie Piiblis alla poole tosina.
Mis nendele ülejäänud 999-le juhtus? Noh, mul on selle kohta teooria.
See on ainult teooria, aga vaadake, kas see sobib teie arvamusega.
Pühapäevakoolis õpetati, et Saalomon oli Vana Testamendi
kõige targem mees. Kas te olete seda kuulnud?
Alles palju hiljem sain teada, et tal oli 700 naist.
Ja 300 liignaist.
700 ämma. Kas see kõlab targalt?
Selgus, et Saalomon oli nagu paljud teisedki mehed.
Tal oli teistele palju tarkust, kuid oma elu jaoks mitte eriti.
Kahjuks ta ei kuulanud ennast.
Ta jutlustas, aga ei teinud oma jutluste järgi.
See on minu teooria. Kõikidest nendest tuhandetest naistest
oli ainult üks Jumala poolt temale valitud.
Ta kirjutas 999 laulu, mida Piiblis pole avaldatud.
Üks on. See on nüüd minu teooria. Ta kirjutas laulu igale naisele.
Jumal ütles: "Avaldan ainult selle,
mis on minu valitud naisele kirjutatud."
Kas selles on mõte sees?
Oli kuidas oli, aga teisi meil pole. Need polnud avaldamiskõlbulikud.
Aga selle ühe Jumal avaldas.
Laulude laulus öeldakse, et Saalomonil oli juba 60 kuningannat
ja liignaisi lugematul hulgal, kui ta selle laulu kirjutas.
Tema karjääril oli hoog sees.
Aga see oli see õige. See maatüdruk põhjast.
Teda Jumal tahtis et ta saab ja teda ta oleks pidanud ootama.
Jumal ei avaldanud neid teisi laule üldse.
Enne Ülemlaulu juurde minemist, pean rääkima, et
uurijad on jagunenud kaheks selle teema suhtes.
Sellel on sisu, mille kohta mõned ütlevad, et küsimus on kolmest
isikust. Kolme inimese võitlusest armastuse eest.
Selles on karjane, kuningas ja tüdruk.
Tüdruk oli vaese karjase ja rikka kuninga risttules.
Kumma ta valib? Kogu Ülemlaulu nähakse kolmnurgana.
Selle keskel on tüdruk, kes kaalub, millises suunas minna.
See on üpris huvitav joon ja sellest saab suurepärase jutluse.
Jutluse saab lõpetada liigutava üleskutsega: "Sina oled see
tüdruk. Kas valid selle maailma printsi või Hea Karjase?"
Hea jutlus, aga minu arvates jama.
Kui see oleks sisu, miks Saalomon selle laulu kirjutas?
Ta oleks selles paha. On ka teisi põhjuseid.
Laulude atmosfäär on süütus, mitte süütunne.
Mitte mingi paha kuningas, kes tavalist tüdrukut meelitab.
See on lihtne armastuslaul.
Sellepärast me peame pöörduma tagasi kahe inimese liini juurde.
Peaksime seletama, miks poiss räägib nagu karjane ja kuningas.
Noh, paljud Iisraeli kuningad olid algul karjased.
Iisraeli kuningate karjasetaust on ainulaadne ühend.
See ühendab sotsiaalse mõõdupuu kõige alumise ja ülemise taseme.
Karjane oli kõige põhjas.
Jesse ütles Saamuelile kui too küsis, ega poisse rohkem pole:
"On ainult üks karjane." See on redeli kõige madalam pulk.
Mooses oli enne Jumala rahva juhiks saamist karjane.
Taavet oli enne kuningaks saamist karjane.
See pole siis ebaharilik ühend. Aga sellega on seotud muudki.
Kogu see lugu on muinasjuturomanss, millisest võime ajakirjadest lugeda.
Selles on vana hea Tuhkatriinu ja Jane Eyre'i sündroom.
või Onu Pikksääre sündroom.
Mitte eriti paljude nägudel ei peegeldu vaimustus.
Muud pole vaja kui Piiblit lugeda!
Või Helisev muusika! Kõik oleme seda näinud.
Nagu ütlesin, see on tõeline Kathryn Cook'i, Barbara Carteri-stiil
vaesest tüdrukust, kellesse prints armub ja king sobib jalga
ja tüdruk kolib lossi. Selline on draama sisu üldjoontes.
Aga vaadakem seda üksikasjalikumalt.
Kui Ülemlaulu lugeda, on tunne, nagu teeks puslekarbi lahti.
Näed kõiki värvilisi tükikesi segamini.
Teen sohki, kui puslet kokku panen. Mulle meeldib puslet kokku panna.
Aga mulle meeldib sohki teha. Tõstan pildi enese ette.
Võtan tüki ja liigutan seda pilti mööda, kuni leian õige koha
kuhu see kuulub ja panen selle kohale. See on sohitegemine.
Tõelised puslemeistrid ei tee nii.
Sageli neile saadetakse pusle ilma pildita karbi kaanel.
Kui Ülemlaulu lugeda, on see nagu avaks puslekarbi
ilma pildita kaanel. Näed ainult palju värvilisi tükke.
Mina kavatsen täna sohki teha ja anda teile selle kaanepildi.
Kui te siis ise seda loete, sobi- vad kõik väikesed tükid kohale.
Tahan alustada sellisest, mis on öeldud raamatu viimases 8. peatükis.
Saalomonil oli maal talu Hermoni nõlvakul põhjas.
Kui ta oli väsinud kuningana ole- misest, läks ta karjase tööd tegema.
Meie kuningapere teeb umbes samamoodi.
Hea moodus puhata on minna maale rohelistesse orgudesse
ja muutuda maahärrasmeheks. Saalomon tegi just niimoodi.
Ta võttis krooni peast ära, pani teksad jalga ja läks põhja.
Farmis viis ta mõne lamba karjamaale.
Seal saab lambaid tõesti rohelisele aasale juhtida.
Seal pole selliseid aasasid nagu siin.
See on kivine mäestik, kus on siin-seal rohelisi laigukesi.
Lammastele peab leidma tuulevaikse joogikoha.
Lamba sõõrmed on otse nina kõrval ja kui vesi liigub,
lammas hukkub, kui vett läheb sõõrmesse.
Tasast vett on vaja leida -
Hea karjane teab, kus on hea aas ja vesi ning viib lambad sinna.
Teekond on umbes paarkümmend kilomeetrit päevas.
Päikese lõõmates taevas peab ta sundima lambaid pikali.
Ta teeb seda sidudes köie nende jalgade ümber.
Mul on kodus pilt lammastest, kes lamavad jalad seotuna.
Ta sunnib nad lamama niidul, et nad ei nõrkeks kuumuse käes.
Ka Hea Karjane teeb sedasi oma karjaga.
Kas Ta on sind kunagi lamama sundinud?
Saalomoni farmis Hermoni mäe nõlval oli rentnik.
Ta suri ning farmi pärisid ta pojad, kelle hulka me ei tea.
Neid oli kolm või neli, kaks tütart, üks oli väga väike,
teine oli täiskasvanud. Ta on selle laulu tüdruk.
Tema elust kujunes pikk töörügamine.
Vanemad jagasid farmi ja ütlesid poegadele:
"Need on teie viinamarjaaiad" ja tütrele: "See on sinu oma."
Poisid sundisid tüdrukut tegema kõiki kodutöid, ka palju farmitöid.
Ta kurtis, et ta pidi hoolitsema nende viinamarjaaedade eest
nii palju, et ta ei saanud enda asjade eest hoolitseda.
Peale selle temaga juhtus midagi, mis viib selleni,
et ta püsib elu lõpuni vendade orjana.
Päike päevitas ta ihu üha tumedamaks.
Siin see oleks veetlev.
Reisime Hispaaniasse veidi päikest võtma.
Muide, see on puuder kaamerate pärast.
Meile meeldib päevitunud ihu ja tahame päikest võtta.
Aga Lähis-Idas pruuti hoitakse enne pulmi terve aasta päikese
eest varjul, et ta oleks ilus ja kahvatu.
Nii tehti kuninganna Esterile.
Kui sul on kahvatu ihu, ära mine kaamli selga
või näeme sind lähima liivavalli taha kadumas
lauldes kõrbelaulu ja see on sinu lõpp.
Vaene tüdruk siis päevitus päikese käes üha tumedamaks ja tumedamaks
ning seega tema võimalused abiellu- miseks vähenesid päev-päevalt.
Ta mõtles: "Mitte kunagi ei saa ma vendadest lahti,
vaid orjan neid elu lõpuni."
Ühel päeval oli ta nurmel ja kohtus noore mehega.
Nad vestlevad ja nad meeldivad üksteisele ning lepivad järgmise
päeva kohtumises kokku. Järgneva kahe nädala jooksul
on nad teineteisesse sügavalt armunud. Ja nad hakkavad igasugu
rumalaid asju rääkima, mida armas- tatule öeldakse. Nad ütlevad:
"Ainus voodi, mida vajame, on roheline rohi." "Katuseks pea peale
piisab küpressidest ja mändidest." Nii räägib ta enne pulmi.
Pärast pulmi räägitakse korralikust magamistoast ja paljust muust.
Enne pulmi sobib ükskõik mis. Muru sobib voodiks ja puud katuseks.
Kummalisi asju võib rääkida, kas pole?
Ja kõik see on selles laulus.
Üks asi vaevab tüdrukut. Ta ei tea, kes see mees on.
Ta küsib mehelt, millisest farmist ta tuleb.
"Kus sa karjal lõunaajal lased lebada?"
Ta ütleb: "Mine lammaste jälgi mööda kitsede jälgi mööda."
Ta hoiab vastusest kõrvale, ega ütle, kes ta on.
Nad on siiski mõlemad teineteisesse armunud.
Lõpuks mees küsib: "Kas tuled mulle naiseks?"
Tüdruk on seda aastaid oodanud. Ja vastab rõõmsalt: "Jah, jah!"
Mees ütleb: "Mul on halbu uudiseid. Pean homme lahkuma."
"Elan ja töötan suures linnas lõunas."
"Aga tulen sulle järele. Sea end pulmade jaoks valmis."
"Aga homme pean su jätma ja tulen pulmadeks tagasi."
Järgmised kuud valmistab tüdruk kaasavara.
Ta mõtles, et seda ei juhtu mitte kunagi ja on nüüd elevil.
Aga ta hakkas luupainajaid nägema.
Pole vaja tunda psühholoogiat tema unenägude tõlgendamiseks.
Kõik uned keskenduvad sellele, et "Olen ta kaotanud ja otsin teda."
Ühel ööl näeb ta voodis olles und
et ta jookseb mööda tänavaid teda otsides ja kohtub valvuriga.
Küsib: "Kas olete näinud seda, keda armastan?" Nad pole. Ta jookseb
mööda tänavaid. "Kuhu ta kadus?" Tüdruk leiab, haarab tast kinni,
veab ta tagasi ema magamistuppa, ütleb: "Ma ei lase enam kunagi
sinust lahti!" Ärkab hoides patja süles. Teist korda nägi und, et
mees oli uksel ja pani käe ukseau- gust sisse, et ust seestpoolt avada.
Aga ei saa seda lahti, kuna uks oli seestpoolt haagis. Kas oled
kunagi näinud und, milles saad halvatuse, ega suuda enam liikuda?
Temaga juhtus nii selles unes. Ta ei pääse voodist üles. Mees proovib
ust lahti teha, tüdruk frustreerub. Mehe käsi kaob. Alles siis tüdruk
suudab end taas liigutada. Teeb ukse lahti... mees on kadunud.
Mis on nende luupainajate seletus, mida ta oma unes näeb? Vastus on
väga lihtne. Ta kardab, et mees ei tule tagasi teda naiseks võtma.
Hakkab mõtlema, et see oli ainult puhkuseflirt. Mees ei pea lubadust.
Siis, ühel päeval ta on aasal ja tee pealt tõuseb tolmupilv.
Hobused ja vankrid lähenevad mööda teed. Ta küsib oma vendade käest:
"Kes see on?" Vennad vastavad: "Kuningas, maa isand. Kuningas
Saalomon Jeruusalemmast." "Ta tuleb meie farmi külastama."
Nad teevad ettevalmistusi, et kuninga ees sügavalt kummardada.
Tüdruk ei ole teda kunagi näinud ega julge vaadata.
Imede ime, seal on see noor mees suure vankriga.
See on tema noor mees. Vapustatult saab ta aru...
Kuna kõik teavad, et tal on juba 60 kuningannat.
Vapustusega ta nendib olevat abikaasa number 61.
Nüüd ta peab jätma maa ja kolima lossi.
Kui nii juhtub, abielluvad nad ja ta näeb enda auks
organiseeritud peolauda ja istub pealauas kuninga kõrval...
Kui kõik 60 heledanahkset keepides kuningannat teda ümbritsevad, ütleb:
"Lõpetage vahtimine. Minu ihu on nii tume, kuna pidin oma vendade
viinamarjapõldude eest hoolitsema. "Ma ei saa sinna midagi parata."
Teda vaevab täielik alaväärsuskompleks.
Siin on lisaks huvitav kõrvalliin.
Ta võrdleb ennast pidevalt teiste kuningannadega.
Kui Saalomon vaid oleks oodanud seda õiget...
Kui mehel on rohkem kui üks naine, hakkavad nad kindlusetust tundma.
Nad hakkavad end võrdlema. "Armastad teda rohkem kui mind."
Kogu lugu pole lihtsalt Jumala tahe.
Kui ta vaid oleks oodanud seda õiget, et olla ainus kuninganna.
See oleks tema jaoks Jumala tahe olnud.
Aga ta oli isalt ja teistest õukon- dadest saanud halva eeskuju.
Tüdruk ütleb: "Saalomon, kas me ei võiks tagasi põhja minna
ja lamada murul puude varjus ja elada seal farmis?"
Ta vastab: "Ei. Olen kuningas ja sina pead kuninganna olema."
"Sina pead siin koos minuga valitsema."
Lõpuks tüdruk ütleb: "Vaata nüüd kõiki neid ilusaid naisi minu ümber."
Mees ütleb: "Nüüd kuulad!"
Tegelikult tüdruk ütleb tõeliselt alandatult:
"Mina olen ainult Saaroni lill ja oru liilia."
Meie arvates on need ilusad lilled. Aga minge Iisraeli vaatama.
Need on väikesed lilled, mida kunagi ei nopita.
Nende peale astutakse nagu karikakarde peale murul.
Orgude liilia kasvab varjus ja see on väike lill.
Saaroni roos on väike krookus, mis kasvab Vahemere ranna lagendikel.
Ta ütleb: "Mina olen ainult Saaroni roos, ainult väike oru liilia."
Kõige ilusam lill Iisraelis on liilia ja see sirgub kõrgele.
See on valge ja ilusa kujuga. See kasvab nii kõrgeks.
Kui tüdruk ütleb tagasihoidlikult, et on ainult oru liilia ja Saaroni
roos, ütleb mees: "Nagu liilia kibuvitsa keskel
on minu armas neidude seas." See lohutab teda väga,
nii et ta laulab laulukese, et end rõõmustada.
See kõlab: "Ta on mind viinud viinakotta;
armastus on ta lipp mu kohal." Kas tunned seda?
Seda laulis ta enesele, mitte selle meloodiaga, aga seda ta laulis.
Ta pidi sellega harjuma, et oli armunud kuningasse.
Selline oli lugu üldjoontes. See on pilt siin kaanel.
Miks see siis on Piiblis?
Sellele on kaks vastust ja nende pärast peaksime neid lugema.
Esmalt, meie usu keskmes on -
väga isiklik suhe.
Kui seda pole, on inimene kogu loost valesti aru saanud.
Kristlasena olemine ei ole koguduses käimine
ja Piibli lugemine või misjonitöö toetamine.
Kristlasena olemine tähendab seda, et on armunud Issandasse.
Ainus põhjus kirikulaule laulda, on laulda neid armastuslauludena.
Kui see on mõistmata jäänud, ei ole kogu loost aru saadud.
Piibli keskmes on see Saalomoni ja maatüdruku vaheline eriti
lähedane armastussuhe. Ja see kõneleb midagi väga sügavat Piibli
südames. See on väga intiimne ja isiklik suhe.
"Minu armsam on minu ja mina olen tema oma."
See ei ole kogemata Piibli keskel.
Läbi Piibli Jumala suhe oma rah- vaga tuuakse esile seksuaalsete
terminitega. Jumala ja Iisraeli vahel on Jumal abielumees ja
Iisrael Tema naine. Ta kosib Iisraeli ja abiellub temaga Siinail.
Jumal astub temaga liitu.
Kui Iisrael järgib teisi jumalaid, tuleb temast abielurikkuja.
Ükskord prohvet küsib Issandalt: "Mida tahad, et täna teen?"
Issand vastas: "Tahan, et lähed ja otsid tänavalt prostituudi."
"Aga ma olen jutlustaja!" "Mine ja otsi prostituut!"
"Mida tahad, et teen talle?" "Abiellu!""Issand, mida siis teen?"
"Noh, siis te saate kolm last." "Ta armastab esimest, aga mitte
teist. Ja kolmas, härra jutlustaja pole isegi sinu oma, nii et nimeta
teda 'Ei-minu-oma'." "Mida siis teen, Issand?" "Kardan, et ta läheb
tagasi tänavale oma vana ametit pidama." "Ja jätab mind kolme
lapsega!" "Just." "Mida selles olukorras teen?" "Otsi ta üles ja
osta ta tagasi tema sutenöörilt." "Too koju ja armasta teda uuesti."
"Noh, aga pärast seda, Issand?" "Siis mine ja räägi minu rahvale
Iisraelile, et selline tunne on minul teie suhtes olnud!"
See oli Hoosea. Hoosea pähklikoores.
Vanas Testamendis on küsimus Ju- mala ja Iisraeli vahelisest suhtest.
Kaotada ta ja tagasi võita. Ja jälle kaotada.
Üha armastada teda ja teda jälle koju tahta.
Väga isiklik suhe.
Uue Testamendi juurde minnes kordub seesama.
Kristus ütleb: "Mina olen Peig."
Ta otsib pruuti. Ja sina oled see pruut.
Piibli viimasel leheküljel pruut ootab nii kärsitult pulmi, et
ütleb: "Tule!" Pruut ütleb: "Tule!"
Ta on end valgesse linasesse riidesse valmis pannud.
Mis on õndsus.
Kõik. Armastuslugu algusest lõpuni.
Ülemlaul väljendab seda suhet. Seda, mida noor mees ütleb
noorele tüdrukule Ülemlaulus, seda Issand ütleb sinule.
Mida tüdruk ütleb mehele, seda võid sina Talle öelda.
Sellepärast paljud koraalid ja laulud meie lauluraamatus on
sellest laulust pärit. See ei ole allegooria, täis peidetud tähendusi.
Granaatõun tähendab granaatõuna ja rind tähendab rinda.
Jumal mõtleb seda, mida ütleb.
Aga see on analoogia sellest suhtest, mis meil võib olla.
Teine asi: meie suhe Issandaga ei ole erootiline.
Aga emotsionaalne on. Aga mitte erootiline.
Selles laulus on teatud piirid ja see ei lähe füüsiliste detailideni,
milleni modernne kujutlus läheks. Taktitundelisuse piir on tõmmatud.
Kõigele vaatamata on küsimus emotsionaalsest suhtest.
Mõtlen Jeesusele koos Peetrusega, kui too oli Issandat eitanud
lõkkevalgel.
Teine Uues Testamendis ära märgitud lõke on veidi hiljem Galilea rannal.
Peetrus nägi seda lõket ning talle meenus Jeesuse ütlus:
"Peetrus, loodan, et sinust tuleb esimene pastor."
"Aga kardan, et pead lauluraamatutest nüüd loobuma."
Kas Jeesus ütles niimoodi Peet- rusele? Ei. tegelikult Ta ütles:
"Pead esmalt veetma 25 aastat põrgus, enne kui taevasse pääsed."
Ei! Ta ütles: "Panen su esmalt katseajale ja vaatame, kuidas
saad hakkama." "Kui saad hästi hakkama, võime kaaluda..."
Ei! Ta ütles: "Peetrus, küll ma sinuga hakkama saan, kui vaid ühes
asjas võin kindel olla: Kas armastad mind." Issand ei küsi sinult kui
mitu korda oled kirikus käinud või kui mitu peatükki oled
sel nädalal Piiblit lugenud. Ta küsib: "Kas sa armastad mind?"
Isegi seaduse kokkuvõte ütleb: "Armasta Issandat sinu Jumalat
kogu südamest, meelest ja jõust. Ja ligimest nagu iseend."
Armastus on tõesti tähtis asi. Teine õpetus: meie suhe Issandaga
pole ainult väga isiklik, vaid ka väga avalik.
Paljud inimesed armuvad Issandasse, kuna nad näevad Teda Karjasena.
Sina, kes oled nendega surmavarju orus.
Kes juhatad nad rahulikele vetele ja rohelistele aasadele.
Mingil hetkel Jeesusesse Karjasena armudes, kes hoolitseb tema eest
nagu lamba eest. Inimene ärkab nägema, et Ta ongi Kuningas. Ja
Kuningate Kuningas ja et ise on Tema pruut, Tema kuninganna, et
valitseb Temaga koos. Ja oled väga nähtaval kohal. See asetab meie
peale erilise vastutuse, mis vahel on väga raske. Oled Tema pruut.
Kuulud kuninglikku perekonda. Kuulud Inglismaa kuningaperesse.
Inglismaa tulevane Kuningas abiellub sinuga.
See mingil moel muudab kogu suhet.
Kas poleks tore seda eraasjana pidada ja lihtsalt Hermoni
mäejalamile tagasi minna. Hoida suhe Issandaga saladusena.
See säästaks meid paljust ebameeldivast, või mis.
Suure hulga kriitika eest. Paljas- tumiste eest. Kui räägid inimestele,
et oled usklik, vahivad nad sind nagu raisakullid.
Nad tõepoolest valvavad ja ootavad, et oleksid erinev.
Kas polegi palju parem pidada suhe Jeesusega lihtsalt eraasjana?
Nii ei saa teha. Ta on kuningate Kuningas ja isandate Issand.
Oled Kuningasse armunud.
Kuninganna-ema ei osanud iial arvata, et temast saaks kuninganna.
Ta polnud aadlik. Ta ei olnud kuninglik.
Ta armus ja abiellus kuningas George V kokutava, teise pojaga.
Kuningas Edward loobus troonist - mäletan, kui kuulsin seda uudist.
Olin 8-aastane kui ta troonist loobus, kaks korda lahutatud naise
pärast. See oli suur löök.
Aga keegi ei võinud olla vapustatum kui kuninganna-ema.
Minu arvates oli ta parim kuninganna, kes meil on olnud.
Erakordne naine. Ta tõusis positsioonile.
Temas on kuninglikkust, kuigi ta ei sündinud kuninglikuks.
Aga temast sai kuninganna kuningas George VI tõttu.
Ta on ikka kuninganna. Sellest tuleb alles päev, kui ta sureb.
Terve maa leinab. Ta tõusis sinna.
Mul olid suured ootused Charlesi ja Diana suhtes.
Kui nad kihlusid, ütles Diana midagi, mis tuletab väga Saalomoni
Ülemlaulu meelde. Reporterid küsisid, et kuidas ta kõige
avalikkusega hakkama saab.
Ta ütles: "Nii kaua, kui ta mind armastab, saan hakkama."
Ta tõi mind viinakotta ja armastus on ta lipp minu kohal.
Nende pulmas oli huulteltlugijaid, kes neid teleskoopidega jälgisid.
terve päeva nende pulmas. Ja kui nad rõdul seisid
ja Charles küsis: "Kas suudleme?" ja Diana vastas: "Miks mitte!"
ja nad suudlesid - esimest korda kuninglikud suudlesid avalikult.
Britannias. Nii mulle on räägitud. Kuidas keegi teadis, mida nad
ütlesid? Victoria monumendi juures oli inimesi, kes teleskoopidega
lugesid huultelt kõike, mida nad teineteisele ütlesid.
Kui oled kuninglik, kõik jälgivad sind.
Nüüd sul on vastutus selle järgi elada.
Oli sünnipärane taust mis tahes.
See vaene maatüdruk leidis end kuninga õukonnast
kõikide silmad tema poole pööratud. Aga see oli tema kutsumus.
See on ka sinu kutsumus Kristuses.
Mitte ainult eraviisiline lähedane suhe Jeesusega, vaid väga avalik.
Me peame selle väärtuse järgi elama nagu Inglismaa kuninglikud elavad.
Milline sõnum on Ülemlaulus!
Lugege Psalmi 45 koos sellega. Need sobivad suurepäraselt kokku.
Sellest on tehtud meie rahvuslaul.
Selles räägitakse kuninglikuks printsessiks olemisest.
See on meie kutsumus.
Loodan, et see tegi Ülemlaulu teie jaoks veidi huvitavamaks.
Tõlge: Elo Lammi