VANHA TESTAMENTTI AVAUTUU
SANANLASKUT, Osa 1
Monikaan ei olisi sisällyttänyt Sananlaskujen kirjaa Raamattuun.
Jumala sisällytti sen. Se on siis osa Hänen Sanaansa.
Aluksi se vaikuttaa kansan sananlaskuilta tai maalaisjärjeltä.
Jotkin ovat hyvin hupaisia. Ne eivät vaikuta kovin hengellisiltä.
Ne eivät liity hartaudenharjoitukseen. Jotkin ovat ilmeisiä.
"Vaivaisten köyhyys on heidän turmionsa." Se on ilmeistä.
"Iloinen sydän kaunistaa kasvot." Itsestään selvää.
"Parempi asua katon kulmalla kuin toraisan vaimon huonetoverina."
"Kulkukoiraa korviin tarttuu se, joka syrjäisten riidasta suuttuu."
Syvällinen huomio.
Monet vaikuttavat enemmän hauskoilta kuin opettavilta.
Jotkut vaikuttavat moraalittomilta.
"Lahja avartaa alat ihmiselle ja vie hänet isoisten pariin."
Valitettavasti se käsitetään usein hengellisesti.
Lahja on saanut hengellisen merkityksen.
Se tarkoittaa rahalahjaa.
Se on totta, mutta onko se moraalisesti oikein?
Monet ovat tuttuja arkipuheesta: "Joka vitsaa säästää, se vihaa lastaan."
"Pitkä odotus tekee sydämen sairaaksi."
"Ylpeys käy lankeemuksen edellä." "Makeaa on petoksella saatu leipä."
"Rauta rautaa hioo."
Monet eivät tiedä, että nämä tutut sananlaskut ovat Raamatusta.
Sananlaskuista löytyy tuttuja ihmisiä:
Nainen, joka puhuu liikaa. Nalkuttava vaimo.
Joutilaat nuoret kadunkulmissa. Naapuri, joka vierailee liian usein.
Ystävä, joka on sietämättömän hilpeä aamuisin.
Sananlaskuista tunnistaa ihmisiä, mutta tunnistatko itsesi?
Se on Sananlaskujen kirjan avain. Jaakob vertaa Raamattua peiliin.
Se ei hyödytä, jos unohtaa näkemänsä.
Se käsittelee todellista elämää, ei elämää seurakunnassa, -
vaan elämää kadulla, toimistossa, kaupassa ja kotona.
Jumalisuus tulee ilmi tosielämässä, ei vain sunnuntaisin seurakunnassa.
Kyse on siitä, miten toimimme arjessamme.
Sananlaskuja on 900. Ne kattavat kaikki mahdolliset aiheet:
viisauden ja hulluuden, ylpeyden ja nöyryyden, rakkauden ja himon, -
rikkauden ja köyhyyden, työn ja huvin, isännät ja palvelijat, -
aviomiehet ja vaimot, ystävät ja sukulaiset.
Hääkutsuissa eritellään usein ystävät ja sukulaiset.
Toiset on pakko kutsua, toiset haluaa kutsua.
Ikään kuin sukulaiset eivät voi olla ystäviä.
Kaikki elämän ja kuoleman välillä on Sananlaskuissa. Siksi kirja on tärkeä.
Kirja ei ole uskonnollinen. Siinä ei ole pappeja eikä profeettoja.
Sitä voisi kutsua sekulaariksi elämäksi, -
mutta jaottelu ei ole raamatunmukainen.
Sitä kuulee käytettävän. Jumalan silmissä vain synti on sekulaaria.
Jaottelu pyhään ja sekulaariin on peräisin kreikkalaisilta.
Älä koskaan sano, että sinulla on sekulaari työpaikka.
Raamatun mukaan se merkitsee syntistä työtä.
Jokainen työ on Jumalalle pyhää, -
olipa sitten datanomi, taksinkuljettaja tai saarnaaja.
Jumalalle hyvä taksinkuljettaja on mieluisampi kuin huono saarnaaja.
Irtaudutaan siis jaottelusta pyhään ja sekulaariin.
Sananlaskut käsittelevät pyhää elämää sekulaarissa elinpiirissä -
ja sekulaarin elinpiirin pyhittämisestä.
Jumala on kiinnostunut kaikista elämänalueista.
Siksi Sananlaskut tulee arkeemme.
Kutsun sitä avaimeksi hyvään elämään.
Mitä on hyvä elämä? Täyttä elämää -TV-sarja oli siitä yksi tulkinta.
Raamatussa annetaan toisenlainen tulkinta.
Yleensä hyvä elämä nähdään aineellisena.
Raamattu näkee sen moraalisena.
Raamatussa hulluus ei tarkoita mielenterveyttä vaan moraalia.
Viisaus ei ole henkistä vaan moraalista.
Kirja kertoo hyvästä elämästä ja hukkaan heitetystä elämästä.
Hullu heittää elämänsä hukkaan. Viisas käyttää elämänsä hyvin.
Oletko tuhlannut elämäsi vai elänyt täyttä elämää?
Se on tärkeää. Elämä valuu hukkaan helposti.
Saamme vain yhden tilaisuuden. Meillä on vain yksi elämä.
On vain yksi mahdollisuus käyttää hyväksi tämä päivä.
Eilistä ei saa takaisin.
Isä tapasi sanoa: "Ei pidä hukata hetkeäkään. Elämä on liian lyhyt."
"Se on riittävän pitkä, jotta voi elää todeksi Jumalan tarkoituksen."
Älä ole hullu äläkä tuhlaa elämääsi.
Muuten huomaat lopussa, ettet ole päässyt puusta pitkälle.
Elä niin, että voit lopussa sanoa eläneesi täyden elämän -
ja toteuttaneesi Jumalan tarkoituksen.
Raamatussa on kirjoja, joita kutsutaan viisauskirjallisuudeksi.
Raamattu ei tee meistä välkkyjä, fiksuja, suosittuja, kuuluisia -
eikä rikkaita, mutta se voi tehdä meistä viisaan.
Jotkin kirjat, kuten Sananlaskut ja Jaakobin kirje, -
auttavat meitä elämään viisaasti.
Pelastaa-sanan merkitys on lähes sama kuin: "ottaa talteen".
Talteenotolla tarkoitettiin kierrätystä toisen maailmansodan aikana.
Kun puhun pelastuksesta, käytän sanaa "kierrätys".
Sanon toimivani kierrätysalalla. Saan usein osakseni hymyjä.
En kierrätä metallia tai paperia vaan ihmisiä.
Ihmiset ovat planeetan saastuttajia.
Kierrätyksessä roska pelastetaan -
ja sen alkuperäinen tarkoitus palautetaan.
Nykyään kierrätetään pulloja, sanomalehtiä ja muuta.
Jeesus vertasi helvettiä Gehennan laaksoon Jerusalemin ulkopuolella.
Se oli kaatopaikka. Siksi Jeesus puhui "helvettiin heittämisestä".
Hän ei puhunut helvettiin lähettämisestä. Roskat heitetään pois.
Roskan voi vielä pelastaa. Se voidaan kierrättää.
Pelastuksessa Jumala kierrättää ihmisiä -
ja palauttaa heidät heidän alkuperäiseen tarkoitukseensa.
Pelastuksessa pois heitettäväksi aiottu roska kierrätetään.
Siksi Jumala muuttaa syntisiä pyhiksi ja hulluja viisaiksi.
Pelastuksessa hölmöt ihmiset muutetaan järkeviksi ihmisiksi.
Sitä varten Jeesus kuoli.
Meitä ei pelastettu vain helvetiltä vaan kierrätystä varten.
Hänet tehtiin synniksi edestämme, -
jotta meistä voisi tulla Jumalan vanhurskaus Hänessä.
Hölmö ihminen tuhlaa elämänsä. Järkevä käyttää sen hyvin.
Sananlaskut kertovat, mihin meidät on pelastettu.
Ne eivät kerro, millä meidät on pelastettu vaan mitä varten.
Siteeraamme Uuden testamentin tekstiä usein väärin.
Sanomme: "Jumala voi pelastaa meidät loasta."
Siinä ei sanota niin. Hän pelastaa meidät täydellisesti.
On tärkeää, mihin meidät on pelastettu.
Jumala pelastaa meidät olemaan järkeviä ihmisiä, -
jotka voivat elää täysillä ja olla Hänelle käyttökelpoisia.
En ole pelastettu, minua pelastetaan.
En ole täysin pelastettu. Ruumis on menossa roskikseen.
Se pelastetaan, ja saan uuden ruumiin.
Emme siis pelastu synnistä ja hölmöydestä, vaan järkevyyteen -
ja siihen, että käytämme elämämme oikein Jumalaa varten.
Sananlaskuissa kerrotaan, mihin meidät on pelastettu.
Raamatun ulkopuolellakin on järkeä, koska olemme Jumalan kuvia.
Luonnostamme meillä ei ole tarpeeksi järkeä, -
jotta voisimme elää täyttä elämää.
Vain Kristuksen lunastustyö saa meidät -
elämään täyttä Jumalan tarkoittamaa elämää.
Maailman ymmärrys on hölmöä. Se johtaa kuolemaan ja helvettiin.
Vaikka ihmiset olisivat miten järkeviä tahansa tietyllä alueella, -
kokonaisuuden suhteen he voivat olla hyvin tyhmiä.
Jumala on viisauden lähde. Häntä kutsutaan kaikkitietäväksi -
ja ainoaksi viisaaksi Jumalaksi. Hän on hyvin viisas.
Viisaus on lahja Häneltä. Usein se tulee muiden ihmisten kautta.
Jumala välittää meille viisauttaan muiden kautta, -
etenkin vanhempien ja isovanhempien kautta.
He ovat oppineet kantapään kautta.
Jos otamme heiltä opiksemme, meistä tulee viisaita.
Harmi, etteivät nuoret halua kuunnella vanhempiaan.
Eräs pariskunta halusi avioitua vasten vanhempiensa tahtoa.
He eivät kuunnelleet vanhempiaan, koska nämä eivät olleet kristittyjä.
Sanoin, että heidän kannattaisi kuunnella vanhempiaan.
Kristityt eivät halua ottaa oppia vielä pelastumattomilta.
Jeesus kertoi vertauksen epäoikeu- denmukaisesta taloudenhoitajasta.
Siinä kaikki olivat kieroja rikollisia. Jeesus sanoi, -
että pimeyden lapset ovat joskus viisaampia kuin valkeuden lapset.
Valitettavasti se on joskus totta.
Kuningasten kirjan yhteydessä sanoin, että kirjoittaja oli Salomo.
Jumala tarjosi hänelle mitä tahansa. Salomo pyysi viisautta ja sai sitä.
Jumala antoi hänelle myös mainetta, valtaa ja rikkautta.
Hän sai viisautta tuomarintyöhönsä.
Klassinen kertomus on se, kun kaksi prostituoitua kiisteli vauvasta.
Salomo käski halkaista vauvan, jolloin selvisi, kuka on äiti.
Jumala sanoi: "Annan sinulle viisaan ja ymmärtäväisen sydämen, jos --"
Jumalan lupauksiin liittyy aina ehto.
"Saat viisaan ja ymmärtäväisen sydämen, jos vaellat teitäni."
Jumala haluaa ja lupaa siunata, mutta siihen liittyy tärkeä ehto.
Hän tuli niin kuuluisaksi viisaudestaan, -
että Saban kuningatar tuli kuulemaan hänen viisauttaan.
Hän oli kuningatar ja kaipasi viisautta.
Niinpä hän meni Salomon luo.
Hän varmasti kuunteli Sananlaskujen kirjan sananlaskuja.
Salomo keräsi sananlaskuja ja vaimoja: 900 sananlaskua -
ja 700 vaimoa.
Salomo kirjoitti Laulujen laulun, Sananlaskut ja Saarnaajan kirjan.
Laulujen laulun hän kirjoitti nuorena. Se on sydämen kirja.
Hän oli niin rakastunut, että hän unohti Jumalan tyystin.
Sananlaskut hän kirjoitti keski-iässä. Se on tahdon kirja, moraalin kirja.
Saarnaajan kirja on mielen kirja. Se on älyllinen ja filosofinen.
Hän pohtii elämäänsä ja aikaansaannoksiaan.
Kirjoittaja oli siis nuori rakastaja, keski-ikäinen isä ja iäkäs filosofia.
Ne ilmentävät viisautta usein kielteisessä muodossa, -
joka kumpusi Salomon omista huonoista kokemuksista.
Hän laati sananlaskut itse. Hänellä oli siihen kykyä.
Hän muodosti havainnoistaan ytimekkäitä sanontoja.
Hän keräsi niitä myös muilta.
Sananlaskuista monet ovat arabialaisia.
Toiset ovat egyptiläistä alkuperää.
Ne hän luultavasti sai vaimoltaan, faraon tyttäreltä.
Salomo ei välittänyt, mistä viisaus oli peräisin, -
kunhan se oli viisautta Jumalan silmissä.
Hän toi ne Jumalan yhteyteen.
Tervettä järkeä voi oppia uskosta osattomilta.
Heissä se on jumalattomassa yhteydessä.
Sen voi tuoda Jumalan yhteyteen.
Jumala mainitaan 90 kertaa Sananlaskujen kirjassa.
Se on aina muodossa "Jahve", Israelin Jumala.
On outoa, että Jumala valitsi juutalaiset.
Vielä oudompaa on valita juutalaisten Jumala ja torjua juutalaiset.
Hän on ainoa olemassa oleva Jumala.
Kaikki terve järki on tuotava Hänen yhteyteen.
Hiskia kokosi kirjaan osuuden vuosia myöhemmin.
Hän keräsi vielä kirjoittamattomia Salomon sananlaskuja.
Salomo laati ne, mutta Hiskian kirjurit kirjoittivat ne ylös.
Sananlaskujen kirjaa ei kirjoitettu loppuun Salomon aikana.
Siihen tehtiin lisäyksiä myöhemmin. Se saatiin valmiiksi n. v. 550 eKr.
Kirjan luonteesta on kolme merkillepantavaa asiaa.
Ensinnäkin se sisältää sananlaskuja.
Se kuulostaa itsestäänselvyydeltä.
Se sisältää sananlaskuja, ei lupauksia.
Sananlasku on sananlasku, ei lupaus.
Usein sananlaskuja siteerataan Jumalan lupauksina.
Se on virhe.
Englannin sana "sananlasku" tulee latinan sanasta proverba.
"Pro" merkitsee: varten. "Verba" tarkoittaa: sana.
Se on siis sana jotakin tilannetta varten.
Se on sana, joka sopii tilanteeseen, -
ajaton totuus, jota voidaan käyttää eri tilanteissa, -
lyhyt yhteenveto ihmiselämän kokemuksesta.
Heprean sana "mashal" tarkoittaa: "muistuttaa, olla jonkin kaltainen".
Jeesuksen vertauksia kutsutaan nimellä "mashal".
Arkikielessä sanomme lapselle: "Se on kuin tämä."
Se on heprean mashal-sanan merkitys.
Jeesus aloitti usein vertauksen: "Taivasten valtakunta on kuin tämä."
Näin jaetaan tavallista ihmisviisautta.
"Äiti, miksi pitää tehdä näin? - Asia on näin..."
Kerromme, miksei saa koskea tai syödä.
Sananlasku on yleinen huomio elämästä.
Lupaus on erityinen sitoumus.
Painakaa mieleen ero.
Sananlasku on yleinen huomio. Lupaus on erityinen sitoumus.
Tämä olisi sananlasku:
"Pawson pitää pilkuntarkkuudesta."
Se on totta. Inhoan myöhästelyä. Pahoittelen äskeistä myöhästymistäni.
Se on sananlasku, yleinen huomio. Minut tunteva tietää sen olevan totta.
Voi sanoa, että Pawson pitää pilkuntarkkuudesta.
On aivan eri asia sanoa, että Pawson lupasi olla täällä klo 9:15.
Se on erityinen sitoumus.
Minua ei voi syyttää, jos sananlasku ei pidä paikkaansa.
Minua voidaan syyttää, jos petän lupaukseni.
Sananlasku on totta vain yleisesti ottaen, ei aina.
On väärin soveltaa sananlaskua joka tilanteeseen ja odottaa sen toimivan.
Jotkut ottavat jakeen Sananlaskuista ja tekevät siitä lupauksen.
Se ei toimi, ja heille tulee uskonkriisi.
He muuttivat yleisen huomion Jumalan erityiseksi sitoumukseksi.
Siksi Sananlaskut eivät aina ole totta.
"Rehellisyys maan perii." Yleisesti ottaen se on totta, -
mutta jotkut ovat menettäneet omaisuuksia rehellisyyden takia.
Se ei toimi aina, mutta yleensä se toimii.
Yleensä rehellisyys maan perii.
Joissakin tilanteissa se ei peri maata.
Joskus sananlaskut ovat keskenään ristiriidassa.
"Hosumalla vauhti hidastuu." "Joka epäröi, on mennyttä miestä."
Ne ovat ristiriidassa.
Kumpi sananlasku olisi lupaus antiikkihuutokaupassa, -
"Hosumalla vauhti hidastuu" vai "Joka epäröi, on mennyttä miestä" ?
Eräässä Sananlaskujen jakeessa sanotaan:
"Älä vastaa tyhmälle hänen hulluutensa mukaan."
Seuraavaksi sanotaan: "Vastaa tyhmälle hänen hulluutensa mukaan."
Ne ovat täysin ristiriidassa.
Viisautta on tietää, milloin mikäkin sananlasku on paikallaan.
Sananlaskut ovat yleistietoa, jota voi käyttää.
Erityisessä tilanteessa tarvitaan viisautta tietää, mikä siihen sopii.
Kahta Sananlaskujen jaetta käytetään usein lupauksina seurakunnassa.
"Heitä työsi Herran haltuun, niin sinun hankkeesi menestyvät."
Ihmiset ovat avanneet kirjapuoteja, seniorikoteja ja ties mitä -
ja sanoneet heittäneensä työnsä Herran haltuun.
Sitten he pettyvät, koska asiat menevätkin pieleen.
Se on hyvin yleistä.
Ihmiset ovat julistaneet jaetta lupauksena liiketoiminnalleen.
Se ei ole lupaus vaan sananlasku, joka on useimmiten totta.
Jos heittää työnsä Herran haltuun, yleensä se menestyy, mutta ei aina.
Jumala ei ole sitoutunut pitämään sananlaskua lupauksena.
Otetaanpa toinen esimerkki.
"Totuta poikanen tiensä suuntaan, niin hän ei vanhanakaan siitä poikkea."
Vanhemmat julistavat sananlaskua lupauksena -
ja pettyvät, kun lapsi ei tottelekaan.
Sananlasku ei ole takuu. Se on yleisesti totta.
Nuoret saattavat kapinoida kovasti, mutta kun he menevät naimisiin, -
he palaavat vanhempiensa tapoihin viimeistä yksityiskohtaa myöden.
Vanhemmiten ihminen palaa lapsena opittuihin tapoihin.
On yleisesti totta, että jos lapsi saa kristillisen kasvatuksen, -
hän pitäytyy siinä vanhanakin. Siis: vanhana. Se ei silti ole aina totta.
Lapset eivät ole sätkynukkeja, eikä heitä voi pakottaa meidän teillemme.
Tietyssä iässä he ovat vapaita tekemään omat valintansa.
Monet ovat pettyneet, koska he ovat pitäneet sananlaskuja lupauksina.
Tämä on Sananlaskujen kirja, ei lupausten kirja.
Ne ovat yleisesti totta.
Siksi niitä pitäisi lukea ja niiden mukaan pitäisi elää.
On Raamatun väärinkäyttöä muuttaa niitä lupauksiksi.
Näin käy, jos jae irrotetaan asiayhteydestään.
Jakeen asiayhteys on kirja, jossa jae esiintyy.
Jaetta ei pidä siteerata, ellei tiedä, mistä kirjasta se on -
ja miksi se on kirjoitettu.
On helppoa heitellä irrallisia raamatunpaikkoja jaenumeroineen -
erossa asiayhteydestään.
Jumala ei jakanut Raamattua lukuihin ja jakeisiin.
Sen sotkun saivat aikaan kaksi piispaa.
Tuhat vuotta kristityt pärjäsivät ilman luku- ja jaenumeroita.
He totisesti tunsivat Kirjoitukset.
Nyt napsimme jakeita numerojen perusteella asiayhteydestään.
Kun niin tehdään sananlaskuille, ne kuulostavat lupauksilta.
Se on pääavain kirjan lukemiseen.
Toinen tärkeä avain on se, että tämä on runoutta.
Sananlasku on ytimekäs sanonta helposti muistettavassa muodossa.
Runous saa sen aikaan. Siinä on riimitys.
"Pawson pitää pilkuntarkkuudesta." Siinä on alkusointu: P-P-P.
"Parempi pyy pivossa kuin kymmenen oksalla."
Se on helpompi muistaa kuin "Parempi pyy pivossa kuin 17 oksalla."
Siinä on pieni runo.
Käännän teille sananlaskun.
Ennen kuin antaudut toimeen, harkitse tarkkaan olosuhteesi ja vaihtoehtosi.
Tai: Tietyt pikkuongelmat tulee hoitaa ennen toimeen tarttumista, -
jotta ei synny suurempia ongelmia.
Ne ovat käännöksiä sananlaskusta: "Parempi katsoa kuin katua."
Kyllä, herra ministeri -TV-sarjan Humphrey oli siinä taitava.
Se on kapulakieltä.
Viisaus kannattaa pukea runomuotoon, jotta se muistetaan:
"Parempi katsoa kuin katua."
Se on parempi kuin: "Parempi arvioida kuin katua."
Heprealainen runous ei perustu riimitykseen, kuten runot yleensä, -
vaan rytmiin, joka perustuu iskuun ja ajatuksenjuoksuun.
Heprealainen runous kulkee säepareina, -
jotka liittyvät toisiinsa kolmella tavalla.
Toisen rivin ensimmäinen sana paljastaa sen.
Jos se on "ja", sitä kutsutaan synonyymiseksi parallelismiksi.
Se sanoo saman asian toisin sanoin.
"Kopeus käy kukistumisen edellä ja ylpeys lankeemuksen edellä."
Sama ajatus ilmaistaan toisella tavalla.
Heprean kielessä on rytmi, joka tekee siitä helpon lausua.
Jos toinen rivi alkaa sanalla "mutta", -
sitä kutsutaan vastakkaiseksi parallelismiksi.
"Joka vaivaista sortaa, se herjaa hänen Luojaansa," -
"mutta se Häntä kunnioittaa, joka köyhää armahtaa."
Nyt parallelismi on vastakkaista.
"Joka vaivaista sortaa, se herjaa hänen Luojaansa," -
"mutta se Häntä kunnioittaa, joka köyhää armahtaa."
Jos toisen rivin ensimmäinen sana on "sillä", -
sitä kutsutaan synteettiseksi parallelismiksi.
Ensimmäisen rivin lausetta viedään pidemmälle.
"Menet pois tyhmän miehen luota, sillä et tullut tuntemaan tiedon huulia"
Ajatus loitolla pysymisestä viedään pidemmälle ja sille annetaan syy.
Kaikki sananlaskut sopivat ja-, mutta- tai sillä-malliin.
Ne toistavat ajatuksen eri sanoin, kiistävät sen -
tai vievät sen pidemmälle. Niissä on tietty rytmi.
Valitettavasti heprean rytmi ei tule ilmi raamatunkäännöksessämme.
Näin vanhemmat jakavat viisautta lapsilleen.
Meillä on arkikielessä pieniä rimmaavia lausahduksia.
Sananlaskuissa on myös muita tyylikeinoja.
On olemassa akrostikoneja, aakkosellisia sananlaskuja.
Sananlaskun jokainen rivi alkaa aakkosten seuraavalla kirjaimella.
Tällainen on tuttu luku 31, ihannevaimon kuvaus.
Se on hyvää lukemista nuorelle miehelle.
Se on akrostikon. Jokainen rivi alkaa aakkosten seuraavalla kirjaimella.
Mieleeni tulee vanha laulu:
"A, olet armain, B, olet babyni," -
"C, olet charmikas"... Onko se tuttu? Se on akrostikon.
Siinä käytetään aakkosia ja numeroita.
Yksi luku on numeerinen: "On kolme asiaa... ja neljä asiaa."
"Näitä kuutta asiaa Jumala vihaa..." Ne voi opetella vaikka sormin.
On erilaisia tapoja, mutta perusolemus on runollinen.
Kolmanneksi tahdon sanoa, että kirja on patriarkaalinen.
Se on sananparrellinen, runollinen ja patriarkaalinen.
Se on neuvoa isältä pojalle.
Siinä ei ole yhtäkään lausetta, joka olisi kohdistettu naiselle.
Se on miesten kirja.
Raamatusta suuri osa on kohdistettu miehille.
Uusi testamentti on osoitettu veljille, ei siskoille ja veljille.
Raamatussa oletetaan, että jos mies elää oikein, -
naiset ja lapset elävät oikein.
Jos perheen isä elää oikein, koko perhe elää oikein.
Siksi Kirjoitukset on suunnattu miehille.
Olen järjestänyt monia miestenkonferensseja.
Kaikki kiitoskirjeet tulevat naisilta.
Eräs nainen kirjoitti: "Pidän enemmän miehestä, jonka lähetitte kotiin," -
"kuin miehestä, jonka minä lähetin kokoukseen."
Minä lähetän miehet kotiin olemaan perheenpäitä.
Raamattu haluaa tehdä miehistä Jumalan mielen mukaisia.
Naiset tietävät, että se on totta.
Sananlaskut on suunnattu eritoten nuorille miehille.
Isä yrittää estää poikaa hairahtumasta samanlaisiin virheisiin kuin hän.
Isä yrittää jakaa viisautta pojalleen.
Salomo kirjoitti kirjan selvästi keski-iässä.
Viisautta saa oppimalla sitä vanhemmiltaan -
heidän virheistään ja neuvoistaan.
Toinen tapa on kova koulu kantapään kautta.
Toisilta oppiminen on helppo ja nopea tapa.
Se on esimerkin koulu.
Siinä oppii virheistä ja neuvoista. Sen värit ovat punainen ja vihreä:
"Älä tee tätä" ja "Anna mennä". Sen motto on: "Kuuntele ja opi."
Hidas, vaikea ja tyhmä tapa on oppia kantapään kautta.
Sen värit ovat musta ja sininen ja motto: "Elä ja opi".
Ota vastaan viisautta muilta tai yritä hankkia sitä itse.
Vaikka kirja on patriarkaalinen, se kertoo naisista.
Neuvojina ovat isä ja äiti.
Viimeinen luku on äidiltä. Se on isältä ja äidiltä pojalle.
Isä kertoo pahoista naisista, joita kannattaa välttää, -
ja äiti kertoo hyvästä naisesta, jota pojan kannattaa etsiä.
Kirjan rakenne on kerrosvoileipä. Siinä on alku, keskiosa ja loppu.
Alussa, keskellä ja lopussa on neuvoja poikaselle.
Niiden välissä on kerrokset muuta täytettä.
Jatkamme ensi kerralla tarkastelua yksityiskohtaisemmin.
Pawsonin opetussarjoja voi tilata TV7:n verkkokaupasta: www.tv7.fi/kauppa tai kauppa@tv7.fi
Suomennos: TV7