VANA TESTAMENT AVANEB
ÕPETUSSÕNAD 1/2 David Pawson
Õpetussõnad on üsna kummaline raamat sobitumaks Piiblisse,
kuid ometi on Jumal selle sinna pannud osana oma Sõnast.
Esmapilgul näib see rahvaütluste kogumikuna
või üldiste mõtteteradena.
Ainult, et need mõtted polegi nii üldised!
Seal leidub naljakaid inimlikke tähelepanekuid,
mis ei näi just vaimsed
ega puuduta isiklikku või avalikku pühendumist.
Mõned on vägagi tavalised ütlemised.
"Vaeste vaesus on nende häving."
Igaüks oskaks nii öelda.
"Rõõmus süda kaunistab nägu." Selge see!
"Parem on elada katusekambris kui riiaka naisega ühises kojas."
"Otsekui koera kõrvust haarab kinni see,
kes möödaminnes vihastub riiu pärast,
millega tal pole pistmist."
Sügavamõtteline tähelepanek.
Nii mõnigi ütlus näib pigem meelelahutuslik kui õpetuslik.
Mõni lausa ebamoraalne.
"Pistis teeb imet, see viib su rahva koorekihile lähemale."
Paraku ütleb laiendatud tõlge nii: "Kingitus teeb andjale ruumi."
Sellele mõttele antakse suur vaimulik tähendus,
kuigi see viitab rahale,
mis aitab inimesel kuhugi edasi pääseda.
See tähelepanek on igati tõene, aga on see ka moraalne?
Mitmed õpetussõnad on leidnud tee meie tavakõnepruuki.
"Kes vitsa ei tarvita, rikub oma lapse."
"Kui lootus viibib, muutub süda kurvaks."
"Uhkus on enne langust."
"Valega saadud leib on magus."
"Raud ihub rauda."
Tuttavad väljendid.
Paljudel, kes neid kasutavad, pole nende päritolust aimugi.
Õpetussõnades tunneme ära ümbritsevaid inimesi:
naine, kes liialt räägib; naine, kes pidevalt näägutab;
noored, kes sihitult tänavail jõlguvad;
naaber, kes pidevalt külla kipub ega taipa lahkuda;
sõber, kes on juba varavalges tüütult rõõmsameelne.
Tunned siin ära mitmeid inimtüüpe, aga kas ka enda?
Selles peitub Õpetussõnade lugemise võti.
Jaakob ütleb, et Piiblit tuleb lugeda nagu peegli ees seistes,
aga kui unustad, mida nägid, pole sellest mingit kasu.
Vähemalt käsitleb see raamat elu sellisena,
nagu elu tegelikult on.
See ei peegelda kirikuelu, vaid elu tänaval, kontoris, poes, kodus.
Asja mõte on näidata, et jumalikkus peab ilmnema tavaelus,
mitte vaid pühapäeviti kirikus.
Oluline on kogu meie elu, kirikust väljaspool, igas olukorras.
Õpetussõnu on kokku 900 ja need hõlmavad kõiki elu valdkondi.
Kõikvõimalikud teemad: tarkus ja rumalus, uhkus ja alandus,
armastus ja himu, rikkus ja vaesus, töö ja puhkus,
isandad ja teenijad, mehed ja naised, sõbrad ja sugulased.
Mulle teeb alati nalja,
et pulmanimistus on sõbrad/sugulased eraldi -
ühed on need, keda pead kutsuma, teised need, keda tahad kutsuda.
Justkui sugulased ei võikski sõbrad olla!
See raamat hõlmab nii elu kui surma.
Kõik teemad on esindatud.
Seetõttu ongi raamat niivõrd ajakohane.
Kuid see pole vaimulik.
Siin pole ei preestreid ega prohveteid.
Mõned on kuningad, kuid see on ka kõik.
Seda võiks ju nimetada "ilmalikuks eluks", kuid - ettevaatust!
"Ilmalik" pole piibellik sõna ja seda ei tohiks üldse kasutada.
Mõned teie seast kasutavad vestlustes seda sõna.
Jumala silmis pole midagi ilmalikku peale patu!
Kreeklased olid need, kes jagasid elu "pühaks ja ilmalikuks".
Ära kunagi ütle, et sul on ilmalik töö.
Piibli järgi tähendaks see, et sul on patune töö.
Iga töö on Jumalale püha.
See on su püha kutsumus,
oled sa siis IT-töötaja, taksojuht või jutlustaja.
Jumal eelistab head taksojuhti kehvale misjonärile.
Kõik tööd on Jumala silmis võrdselt väärtuslikud.
Saagem lahti mõtteviisist lahterdada elu kaheks: püha ja ilmalik.
Õpetussõnad räägivad pühast elust ilmalikus keskkonnas - seda muutes.
Jumalat huvitab iga osa meie elust.
See raamat räägib,
kuidas elame enamuse oma ärkvelolekuajast,
mis ei möödu sugugi kogudusekojas.
Nimetan raamatut "hea elu võtmeks".
Mis on "hea elu"?
TV-sarjad määratlevad seda omamoodi,
kuid Piibel annab sootuks teise pildi.
Tavaliselt peetakse hea elu all silmas materiaalseid hüvesid.
Piibel aga räägib sellest hoopis läbi moraalse aspekti.
Piiblis ei mõelda "hulluse" all mitte vaimuhaigust,
vaid see puudutab moraali.
Ka "tarkus" pole mitte vaimne, vaid moraalne aspekt.
Lihtsustatult - see raamat õpetab, kuidas elada täisväärtuslikku elu.
Või kuidas elu maha mängida. Ainult rumal teeks nii!
Tark mees elab oma elu õigesti.
Kas elu lõpul tagasi vaadates tundub, et oled elu ära raisanud?
Kas elasid täisväärtuslikku elu?
See on ülioluline, sest niivõrd lihtne on elu ära raisata.
Meile on antud ainult üks võimalus. See ei kordu enam kunagi.
Meil on ainult üks elu.
Ainult üks võimalus kasutada oma elupäevi neid raiskamata.
Ühtegi päeva ei saa enam tagasi.
Kui olin laps, ütles isa meile tihtilugu:
"Elu on liiga lühike, et ühtegi hetke raisata.
Kuid see on piisavalt pikk, et Jumala tahe esile tuleks."
Õpetussõnad sellest räägivadki:
ära ole rumal ega raiska elu ära,
mõistes elu lõpul, et oled alguspunktis tagasi
ning tühjade kätega.
Ela nii, et vaatad elule tagasi sõnadega:
"Mu elu on korda läinud. Jumala plaan selles on täitunud."
Seetõttu ongi Piiblis mitu raamatut mõiste "tarkusekirjandus" all.
Piibli eesmärk on muuta meid targaks.
Mitte nutikaks, osavaks, populaarseks, kuulsaks, rikkaks.
Kuid see võimaldab saada targaks. Seetõttu see raamat meile antigi.
Osad raamatud, nt Õpetussõnad või Jaakobi kiri UT
aitavad meid teel tarkuse poole ja õpetavad õigesti elama.
Sõna "pääste" seisab väga lähedal sõnadele "hoiule võetud".
Teise maailmasõja päevil mõeldi selle all "taastöötlemist".
Kui jutlustan pääste-teemal, kasutan tihti sõna "taastöötlemine".
Kui minult küsitakse mu töö kohta, siis vastan, et töötan taastöötlemises.
Seepeale saan alati naeratuse osaliseks - suurepärane ala ju!
Küsimusele, kas töötlen metalli, paberit, plekki, vastan, et inimesi.
Just inimesed on meie maakera saastumise tegelik põhjus.
Taastöötlemine on millegi päästmine enne selle prügiks muutumist,
taastades selle kasutuskõlblikkus algsel kujul.
Tänapäeval on taastöötlemine väga levinud - pudelid, ajalehed jne.
Jeesus sõnul on põrgu nagu prügila.
Nagu Gehenna org väljaspool Jeruusalemma,
kuhu heideti kõik saast.
Alati ütles Ta "põrgusse heitma", mitte "Jumal saadab põrgusse".
"Põrgusse heitma" just niisamuti nagu heidetakse ära prügi.
Kuid prügi võib veel päästa, enne kui on liiga hilja.
Seda saab taastöödelda algupärase eesmärgi tarbeks.
Just seda pääste tähendabki:
Jumal taastöötleb inimesi, et neid saaks taaskasutada
nende jaoks algselt loodud eesmärgil.
Selles on asja iva.
Pääste tähendab prügi taastöötlemist, enne kui see lõplikult ära visatakse.
Seetõttu Jumal tegelebki patuste pühaks muutmisega.
Samuti rumalate targaks muutmisega.
Väga lihtsustatult öeldes:
pääste on arutute muutmine mõistlikeks.
Seepärast Jeesus surigi.
Mitte vaid selleks, et meid põrgust päästa,
vaid et meid ümber töödelda.
Ta sai patuseks meie eest,
et meie võiksime saada Jumala õigsuse Jeesuses.
Ta ütleb: "Anna mulle oma patt, siis annan sulle oma õigsuse.
Siis taastöödeldakse sind, sa oled taas võimeline Jumalat teenima."
Arutu raiskab oma elu ära, mõistlik aga kasutab seda õigesti.
Õpetussõnad räägivad, millisel eesmärgil on meid päästetud.
Mitte mil viisil päästetud, vaid mis eesmärgil.
Tihti tsiteerime valesti UT sõnu: "Jumal võib täielikult päästa...",
mõeldes sellega, et Jumal võib päästa porimülkast.
Mõte pole selles.
Ta on küll võimeline päästma äärmuslikest oludest,
kuid oluline on see, mille jaoks meid päästetakse.
Jumal päästab meid olemaks arukad inimesed,
kes elavad täiel rinnal ja on Talle taas kasutuskõlblikud.
Seepärast ma ei ütlegi kunagi,
et olen päästetud, vaid et olen päästeteel.
Olen teel pääste poole, kuid ma pole veel lõplikult päästetud.
Mu ihu pole veel päästetud, vaid on teel prügila suunas.
Kuid see ihu vabastatakse ja ma saan uue ihu.
Pääste pole seega mitte lihtsalt vabanemine patust või rumalusest,
vaid on päästetee pühaduse ja arukuse poole.
Selle poole, et oma elu Jumala ees õigesti kasutada.
Õpetussõnad seda õpetavadki.
Nii mõnigi võib vastu väita, et arukust leidub mujalgi kui Piiblis.
Muidugi.
Oleme ju Jumala näo järgi loodud, igaühes on killuke arukust.
Kuid meie loomuses pole seda piisavalt,
et mõtestatult elada.
Meie arusaam jääb väga piiratuks ja seda kuni vabanemiseni.
Alles siis, kui Kristus on meid vabastanud,
saame elada täisväärtuslikult nagu Jumal on ette näinud.
Sellest vaatepunktist on kogu maailma tarkus rumalus
ja viib pikas perspektiivis surma ning põrgusse.
Kuivõrd mõistlikud inimesed mõnes eluvaldkonnas ka poleks,
elus tervikuna ollakse paraku väga rumalad ja elu raisatakse ära.
Jumal on kogu tarkuse algallikas.
Piiblis nimetatakse Teda "kõiketeadvaks Jumalaks".
Ja ühtlasi "ainsaks targaks Jumalaks".
Ta on ääretult tark. Tarkus on Tema kingitus meile.
Tihti juhtub, et see kingitus jõuab meieni ligimeste kaudu.
Jumal on heaks arvanud lasta tarkusel meieni jõuda teiste kaudu.
Eriti vanemate ja vanavanemate kaudu.
Ning nende kaudu, kes on elu veidi enam näinud
ja on seda õppinud karmil viisil.
Meil on võimalik nendelt õppida.
See teeb meid targemaks.
Paraku noored pahatihti ei taha oma vanematelt suurt midagi õppida.
Kord tuli mu juurde noorpaar,
kes tahtis abielluda, kuigi nende vanemad ei soosinud seda.
Noored teatasid,
et sel pole tähtsust, sest vanemad pole kristlased.
Vastasin, et rumal on neid mitte kuulata.
Vanemad on elu näinud kauem
ja pealegi tunnevad nad oma lapsi paremini.
Tuleb igati tähele panna, mis neil on öelda.
Kuigi lihtne see pole!
Kristlastel on tihti kalduvus
mitte õppida neilt, kes pole kristlased.
Jeesus aga rääkis erakordse tähendamissõna
ebaõiglasest majapidajast.
Kõik olid kuritahtlikud kelmid.
Ometigi ütles Ta, et mõnikord näitavad
pimeduse lapsed üles suuremat arukust kui valguse lapsed.
Kahjuks peab see aeg-ajalt paika. Nii et - taotlegem tarkust!
Õpetussõnade kirjapanijast rääkisime Kuningate raamatu kontekstis.
See oli Saalomon.
Kuningaks saades palus ta Jumalalt vaid üht,
kuigi kui Jumal lasi tal valida ükskõik mida.
Ta palus tarkust. Ja saigi.
Lisaks andis Jumal talle muudki: kuulsust, võimu ja rikkust.
Tarkust vajas ta valitsemisel, suutmaks olla õiglane kohtunik.
Tuntud on lugu kahest prostituudist ja beebist.
Vaidluses väitsid mõlemad naised oma õigust lapse üle.
Saalomon ütles, et lõigatagu laps pooleks.
Jumal ütles: "Annan sulle targa ja mõistva südame, kui..."
"Kui" on Piibli tähtsaim sõna. Tõotused on alati tingimuslikud.
"Ma annan sulle targa ja mõistva südame,
kui käid mu teedel ning täidad mu seadusi ja käske."
Meil tuleb alati tähele panna Jumala antud tingimust "kui".
Ta tahab ja tõotab õnnistada, aga "kui" on ülioluline tingimus.
Saalomoni tarkus sai nii tuntuks,
et Seeba kuninganna tuli mitte ainult vaatama tema rikkust,
vaid ka kuulama tema tarkust.
Ta läbis selleks pika tee.
Temagi vajas troonil olles tarkust ja mõtles, kust seda leida.
Nii otsustaski ta minna juudi kuninga Saalomoni juurde.
Kuninganna kuulis kindlasti mitmeid Õpetussõnade raamatu õpetusi.
Saalomon kogus nii õpetussõnu kui ka naisi:
900 õpetussõna, 700 naist.
Rääkisime tema kolmest raamatust: Ülemlaul, Õpetussõnad, Koguja.
Esimese kirjutas ta noore mehena ja nimetan seda "südameraamatuks".
Väga tundeline raamat, sest mees oli armunud.
Nii armunud, et unustas Jumala sootuks.
Õpetussõnad on tema keskea raamat,
ühtlasi "tahteraamat" ehk olemuselt moraaliraamat.
Koguja seevastu on "mõistuseraamat".
See on mõistuslik, filosoofiline ning elu üle mõtisklev.
Kas ja mida on ta elus saavutanud?
Niisiis - noor armastaja, keskealine isa, elatanud filosoof.
Kõigis raamatuis väljendub tarkus, tihti negatiivses vormis.
Tema enda kogemustest, kuid siiski tarkus.
Võime õppida teiste vigadest.
Ta pani ka ise õpetussõnu kokku ja tal oli selleks annet.
Ta pani mõtted väikeste ütluste vormi
oma tähelepanekute põhjal ja moodustas neist tabavaid ütlusi.
Ühtlasi kogus ta tarkust ka teistelt.
Üsna hämmastav tõsiasi,
et paljud õpetussõnad on araabia päritolu,
mis kogutud araabia filosoofidelt.
Teine mahukas osa on egiptlastelt.
Need kogus ta ilmselt oma naise, vaarao tütre kaudu.
Saalomon mõistis, et ilmas leidub tarkust.
Talle oli oluline, et see on tarkus Jumala ees,
mitte selle päritolu.
Ta seostas selle Jumala kontekstiga.
Teised nii ei teinud.
Siin on võti: kainet tavatarkust saab igati õppida mitte-usklikelt.
Neil on see küll jumalatus ja ebatõeses kontekstis,
kuid seda saab seostada Jumala temaatikaga.
Seetõttu on Jumalat Õpetussõnades mainitud 90 korda.
Alati esineb Ta nime all "Jahve" ehk Iisraeli Jumal.
Mitte mõni ebamäärane jumala-kuju, vaid konkreetselt Iisraeli Jumal.
"Kui kummaline Jumalast oli valida välja just juudid,
kuid kummalisem veel on valida juutide Jumal, juute tõrjudes."
Juutide Jumal on ainus tõeline Jumal.
Kaine mõistus peab toimima sellest lähtuvalt.
Üks osa raamatust pärineb Hiskijalt, aastaid hiljem.
Ta üritas kokku koguda võimalikult palju Saalomoni õpetussõnu,
mida inimesed veel mäletasid, kuid mida kirjas polnud.
Osa Saalomoni õpetussõnadest on seega Hiskija poolt kirja pandud.
Raamat tervikuna on kogumik, mis Saalomoni ajal lõplikult ei valminud.
Materjale lisati hiljem juurde. Valmis sai raamat u 550 eKr.
Raamatu enda kohta tuleb esmalt mainida kolme olulist asja.
Esiteks: see on õpetuslik raamat. Mida selle all silmas pean?
See on õpetussõnade raamat, mitte tõotuste raamat!
Õpetussõna tähendabki õpetussõna ega ole kaugeltki mitte tõotus.
Ometi kuulen tihti tsitaate Õpetussõnadest kui jumalikke tõotusi.
Kuid see pole sugugi nii.
"Õpetussõna" ladina keeles on:
"pro" - millegi jaoks ning "verba" - sõna.
"Proverba" tähendab "sõna mingi olukorra jaoks".
Ehk sobilik sõna mingis kontekstis.
Ajatu tõde, mida saab kasutada erinevates eluoludes.
Lühikokkuvõte inimlikest kogemustest.
Heebrea keeles on see sõna "mashal",
mis tähendab "millelegi sarnanema".
Jeesuse tähendamissõnade kohta kasutatakse sama sõna.
Tähendamissõna "mashal" ehk "see on nii nagu..."
Kõnekeeles kasutatakse sama sõna selgituste puhul "see on nii".
Just täpselt seda heebrea keeles sõna "mashal" tähendab.
Tihti alustas Jeesus tähendamissõna: "Taevariik on nagu..."
Õpetussõnades anti sel viisil edasi igapäevast inimtarkust.
"Miks peab just nii tegema, ema?" "Noh, sest nii see on!"
Nõnda edastatakse tavatarkust: Mida mitte süüa või puutuda jne.
Õpetussõna on niisiis üleüldine eluline tähelepanek.
Samas kui tõotus on konkreetne kohustus.
Jätke erinevus hästi meelde:
õpetussõna on üldine tähelepanek; tõotus on konkreetne kohustus.
Püüan seda lihtsal viisil illustreerida.
Õpetussõna: "Pawson pooldab punktuaalsust."
Nii see ongi. Ma ei salli hilinemist.
Vabandan, et hilinesin täna hommikul ...
See on õpetussõna ehk üldine tähelepanek.
Kes mind tunnevad, teavad, et see on tõsi.
Kuid üks asi on öelda, et Pawson pooldab täpsust
ja hoopis teine asi öelda, et Pawson lubas kell 9.15 kohal olla.
Siis on tegu konkreetse kohustusega.
Mind ei saa süüdistada üldise õpetussõna alusel,
kuid mind saab süüdistada, kui murran oma lubadust.
Õpetussõna on niisiis
vaid üldine tõde ega kehti sugugi mitte alati.
Seepärast on vale eeldada, et õpetussõnad toimivad igas olukorras.
Mõistate nüüd, mis juhtub,
kui inimesed võtavad Õpetussõnadest salmi,
muudavad selle tõotuseks,
taotlevad selle täitumist, aga seda ei juhtu.
Siis tabab nende usku kriis.
Kuid nad on võtnud üldtähelepaneku
ja muutunud selle konkreetseks Jumala tõotuseks.
Seepärast õpetussõnad alati ei toimigi.
Üks näide: "Ausus on parim toimimisviis."
Üldiselt on see tõsi.
Kuid tean inimesi,
kes on aususe tõttu suuri varandusi kaotanud
või jäänud ilma oma äritegevusest.
Nii et alati see ei toimi. Kuigi üldiselt küll.
Seega üldiselt on ausus parim toimimisviis,
kuid mingis konkreetses olukorras võib osutuda halvimaks.
Veelgi enam, õpetussõnad võivad üksteisele vastu rääkida.
Vaatame kahte neist.
"Suurel kiirusel väiksema hooga." "Kui kõhkled, jääd ilma."
Need kaks on vasturääkivad.
Kui olete juhuslikult käinud antiikoksjonitel,
siis kumba neist õpetussõnadest võtaksite tõotusena?
"Suurel kiirusel väiksema hooga" või "Kui kõhkled, jääd ilma".
Mõistate, mida silmas pean? Ühes õpetussõnas öeldakse nii:
"Ära vasta rumalale tema rumalust mööda."
Järgnevas salmis aga: "Vasta rumalale tema rumalust mööda."
Täiesti vastuolulised.
Tarkus on teada, mis olukorda üks või teine neist sobib.
Õpetussõnade tundmine on üleüldine teadmine,
kuid vajad tarkust konkreetses olukorras,
teadmaks, mida on õige kasutada just selles täpses olukorras.
Näitena toon Õpetussõnadest kaks salmi, mida olen kuulnud
kasutatavat tõotustena laialdaselt kõikjal kogudustes.
"Veereta oma tööd Issanda peale, siis su kavatsused lähevad korda."
Inimesed rajavad kristlikke raamatupoode, puhkemaju
ja mida kõike veel, kinnitades, et on pühendanud oma plaanid Jumalale
ning seetõttu on neil olemas Tema tõotus edu saavutamiseks.
Korraga tabab neid pankrott.
Ma ei räägi teoreetilist juttu, seda juhtub pidevalt ja kõikjal.
Inimesed võtavad selle salmi ja kuulutavad seda
kui Jumala tõotust oma ettevõtete rajamisel.
Kuid see pole tõotus, vaid hoopis õpetussõna,
mis on üldjoontes tõene.
Kui annad oma tegevuse Jumala kätte,
siis tavaliselt oled edukas.
Üldiselt on see nii, kuid mitte alati.
Kui võtad õpetussõna kui tõotust,
seod Jumala konkreetse kohustusega, millega Ta ise end sidunud pole.
Vaatame veel üht salmi, mis on paljudele tuttav.
"Juhata laps teele, siis ta ei lahku sellelt ka vanas eas."
Vanemad, kelle lapsed pole usklikud, ütlevad:
"Ma hoidsin kinni sellest tõotusest
ja suunasin oma last õigele teele, aga laps ei käi seda mööda."
Kuid see pole tõotus!
Alati on naljakas näha noori,
kes on olnud vanemate vastu ülimalt mässumeelsed
ja muutuvad vanemate koopiaks, kui nad kord ise abielluvad.
Olete märganud?
Vanemaks saades pöördub inimene tagasi lapsepõlves õpitu juurde.
Üldiselt nii on, et kui kasvatad last kristlikul moel,
jääb ta selle juurde ka vanas eas. Pange tähele - vanas eas!
Üldiselt nii on, aga mitte alati.
Sest lapsed pole hüpiknukud, sa ei saa neid sundida käima oma teedel.
Saabub iga, kus nad teevad oma valikud ja on nad vabad valima.
Paljud vanemad on suures südamevalus,
sest on pidanud seda salmi Jumala tõotuseks.
Rõhutan taaskord -
tegu on õpetussõnade, mitte tõotuste raamatuga!
Siinsed ütlused on üldjoontes tõesed
ning seetõttu peame neid teadma ja nende järgi elama.
Kuid kasutada konkreetset salmi kui Jumala tõotust
igas võimalikus olukorras on Piibli väärkasutamine.
Just nõnda juhtubki, kui nopime salmi kontekstist välja
ja tsiteerime seda üldistatult kui osa Piiblist.
Iga salmi konteksti määrab raamat, millest see pärineb.
Salmi ei tohiks tsiteerida teadmata,
millises raamatus see leidub ja miks see raamat üldse kirjutati.
Muidu läheb asi viltu.
Kuid on nii ju hõlbus - eriti tänu nummerdatud salmidele -,
tirida salm kontekstist ehk vastavast raamatust välja.
Jumal pole nummerdanud ei Piibli salme ega peatükke.
Seda tegid paar piiskoppi, rikkudes niimoodi asja ära.
Tuhat aastat kasutasid kristlased Piiblit ilma mingi numeratsioonita.
Nad tundsid Sõna ülihästi.
Piiblit peab hästi tundma, et ilma numbriteta orienteeruda.
Nüüd aga nopime numbrite abil salme kontekstist välja.
Kui õpetussõnadega nii teeme, kõlavad need kui tõotused,
kuigi nad seda pole.
Selline on esimene oluline võti selle raamatu lugemisel.
Teine oluline võti on, et tegu on poeesiaga.
Õpetussõna on tabav ütlus.
See on edasi antud kergesti meelejäävas vormis.
Tavaliselt on see poeetiline ja omamoodi riimi seatud.
"Pawson pooldab punktuaalsust." Valisin selle lause meelega,
sest P - P - P kannab algusriimi, see on kirjanduslik.
"Üheksa korda mõõda, üks kord lõika."
Lihtsam meede jätta kui nt "Neliteist korda mööda, üks kord lõika."
Märkame siin väikest luulevormi.
Tõlgitsen teile nüüd ümber ühe õpetussõna.
"Enne kui hakkad tegutsema, mõtle olukord ja võimalused hästi läbi."
Ehk teatud detailid tuleb korraldada enne
tegutsema hakkamist, vältimaks suurte probleemide tekkimist.
Lühitõlgendus on: "Enne mõtle, siis hüppa."
Kui olete näinud TV-sarja "Jah, härra minister",
teate, kui osav on Humphrey sellises sõnakasutuses.
Nn dokumendikeele kasutuses.
Aga kui tahate jagada tarkust meeldejääval viisil,
tuleb see sobitada poeetilisse, kergesti lausutavasse vormi.
"Enne mõtle, siis hüppa."
Palju lihtsam kui: "Mõtle läbi, enne kui võtad riski."
Heebrea luule on üsna ainulaadne.
See ei põhine riimil nagu oleme harjunud, vaid rütmil.
Rütm aga ei põhine mitte lihtsalt taktil, vaid mõtterütmil.
Heebrea luule kulgeb paarisridadena,
mis liituvad üksteisega kolmel eri moel.
Teise rea esimene sõna annab märku, mil moel.
Kui teise rea esimene sõna on "ja",
siis nimetatakse seda sünonüümseks riimiks -
sama mõte väljendatakse erinevate sõnadega.
"Uhkus on enne hävingut ja ülbus enne langust."
Sama mõte on erineval moel edastatud.
Heebrea keeles lisandub rütm, mis muudab lause hõlpsasti loetavaks.
Selline on sünonüümrütmi vorm.
Kui teine rida algab sõnaga "aga", nimetatakse seda antonüümriimiks.
"Kes rõhub viletsat, teotab tema Loojat,
aga kes halastab vaese peale, austab Jumalat."
Nüüd on paralleel edastatud vastandina,
kus teine lause on esimese antitees.
"Kes rõhub viletsat, teotab tema Loojat,
aga kes halastab vaese peale, austab Jumalat."
Kui aga teise rea alguses
seisab "sest", on tegu sünteetilise riimiga.
Sel juhul viiakse esimese lause mõte teises lauses edasi.
"Hoia eemale rumalast mehest, sest tema suust ei kuule tarkust."
Mõte viiakse edasi ja seletatakse selle põhjus.
Kõik õpetussõnad vastavad sellele mallile: "ja", "aga", "sest".
Need kas kordavad sama mõtet, teisisõnu, vastandavad mõtte
või arendavad mõtet edasi. Seda kõike rütmilisel moel.
Hõlpsasti meeldejääval moel,
kuid mitte niivõrd inglise keeles, sest rütm läheb tõlkes kaduma.
Sel viisil andsid vanemad lastele elutarkust edasi.
Sedasama teeme meie tänapäeval oma riimuvate vanasõnade kaudu.
Õpetussõnades leidub teisigi stiilivõtteid.
Näiteks esitäheluule: pikad õpetussõnad,
kus kasutatakse tähestikulist järjestust.
A, B, C, D ehk heebrea k ''alef'' jne.
Õpetussõna iga uus rida algab uue tähega.
Üks hästituntud näide on ptk 31, ideaalnaise kirjeldus.
Selles leidub noorele mehele vajalikku lugemisvara.
Tegu on esitäheluulega,
kus read algavad tähestikulises järjestuses.
Meenub üks iidvana laul mu noorusaegadest.
"K - oled kaunis, L - oled leebe, M - oled malbe mu silmis..."
Selline on näide esitähepoeesiast.
Tähtedele lisaks kasutatakse ka numbreid.
Ühes peatükis korduvad tihti "kolm" ja "neli", teises "kuus".
"Neid kuute asja vihkab Issand..."
Niisiis on erinevaid stiililahendusi, olemuselt poeetilisi.
Kolmas võti seda raamatut mõista: tegu on patriarhaalse raamatuga.
1 - õpetuslik; 2 - poeetiline; 3 - patriarhaalne.
Kogu sisu on pandud nõuande vormi - isalt noorele mehele.
Seega tegu on ühe Piibli raamatuga, mis pole kohaldatud naistele.
See raamat on meestele.
Tegelikult on suur osa Piiblist kirjutatud otseselt meestele.
Olete märganud, et UT pole suunatud õdedele-vendadele,
vaid ainult vendadele?
Olete kunagi mõtisklenud, miks?
Sest üks Piibli põhieeldusi on, et kui mehed elavad õigesti,
lähevad naised-lapsed sellega kaasa.
See eeldus läbib kogu Piiblit.
Kui pereisa elab õigesti, teeb sedasama kogu pere.
Seepärast on Kiri meeste suhtes vali.
Viimaste aastate jooksul olen pidanud "Mehed Jumalale" konverentse,
kus paari nädala tagant toimuvad üritused meestele.
Kõik tänukirjad saabuvad muide naistelt!
Hiljuti kirjutas keegi naine:
"Eelistan tunduvalt enam seda meest, kelle te mulle koju saatsite,
kui seda, kelle mina koosolekule saatsin."
Panite tähele? "...kelle mina saatsin.."
Mina omakorda saadan mehed koju, olemaks perekonnapead.
Piibel sirutub isade, meeste poole, tahtes neid muuta jumalameesteks.
Teie, naised, teate, et see on tõsi.
Nii on seegi raamat tugevasti meestele suunatud, noortele meestele.
Tajume, kuidas isa meeleheitlikult
üritab takistada noort meest tegemast seda, mida ta ise tegi.
Tegemast samu meeletusi, sest ta ise pidi õppima valusal moel.
Nüüd üritab ta oma teadmisi pojale edasi anda.
Saalomon oli seda raamatut kirjutades juba keskeas.
Ta ei tahtnud, et tema poeg muutuks tema sarnaseks.
Tarkust võib õppida kahel viisil.
Esiteks: võtta see vastu endast vanematelt inimestelt
ja õppida nii nende vigadest kui headest nõuannetest
ehk nende kogemustekoolist.
Nende kooli motoks on olnud "Ela ja õpi".
Teistelt õppimine on lihtne ja kiire viis - näidete varal.
Õpid nii head kui halba, punase ja rohelise tule abil.
"Ära tee seda!" või "Lase käia!" Siis on su moto "Kuula ja õpi."
Aeglane ja valuline moodus on ise õppida. Rumal moodus.
Elukooli moto on "Ela ja õpi."
Võid kas "kuulda ja õppida" või "elada ja õppida".
Valida kas kiire või aeglase meetodi.
Hangi tarkust teistelt või ürita ise leida.
Kuigi see on raamat isalt-pojale ja suunatud meestele,
puudutab see ka naisi. Nõuandeid annavad nii isa kui ema.
Viimane peatükk on emalt. Seega - nii isalt kui emalt pojale.
Isa keskendub halbadele naistele, keda tuleb vältida.
Ema omakorda headele naistele, keda tuleb otsida.
Siin on üsnagi kõnekas tarkus peidus.
Raamatu ülesehitus on kihiline,
selles on algus, keskosa ja lõpp, kõik tulvil nõuanded noortele.
Kaks esimest osa on isalt ning viimane emalt.
Nende vahelt leiame ka väiksemaid kihte.
Praeguseks lõpetame ja jätkame detailsemalt järgmisel korral.
Tõlge: Mairi Sepp