GAMLA TESTAMENTET ÖPPNAS
1 OCH 2 KUNGABOKEN Del 2
Senast gjorde jag en överblick över 1 och 2 Kungaboken.
På hebreiska är de en bok, "Israels kungadömen".
Nu ska jag studera de enskilda kungarnas liv och kriser.
Först ska jag studera Salomo. Han inleder Kungaböckerna.
Hans rike verkar vara å ena sidan bra, å andra sidan dåligt.
Salomo var en god man. Han började bra.
Gud uppenbarade sig tidigt för honom i en dröm och sade:
"Jag ger dig vad du än ber mig om."
Det är en verklig prövosten.
Salomo bad om vishet eftersom han var oerfaren som kung.
Han visste sig behöva vishet om han skulle vara en god kung.
Gud sade: "Eftersom du bad om vishet" -
"ska jag också ge dig det du inte bad om: rikedom, anseende, makt."
Då Salomo vaknade väntade en situation som krävde vishet.
Två prostituerade tvistade om ett spädbarn.
Båda hade ett barn, men under natten hade det ena dött.
Båda påstod att det levande barnet var deras.
Det är en svår situation då två kvinnor påstår sig äga samma barn.
Salomo hade bett om vishet och fått det.
Herren uppmanade honom att säga att man skulle klyva barnet -
så att vardera kvinnan kunde få en halva.
Med det samma sade barnets mor: "Ge barnet till den andra kvinnan."
Den andra kvinnan hade låtit döda barnet.
Så löstes fallet.
Visdomens ord är tillgängliga för alla Andefyllda troende.
Ett ungt par bad om hjälp: "Om du inte kan ge råd så skiljer vi oss."
Jag hade fem minuter på mig.
De hade varit gifta i hela tre månader.
De hade träffats i fängelset. Kvinnan gjorde volontärarbete.
Hon hade sänts ibland de manliga fångarna. I sig problematiskt.
Kvinnan hade träffat mannen i fängelset och lett honom till tro.
Några år senare blev mannen frigiven.
Han hade ingenstans att gå.
Kvinnan var singel i trettioårsåldern.
De upptäckte att de hade känslor för varandra.
De gifte sig utan vidare och flyttade ihop.
De märkte att de var varandras mot- satser. Gemensam tro räcker inte.
Mannen åt med fingrarna.
På kvällen lämnade han kläderna på golvet och tog på sig dem morgonen.
Kvinnan hade vuxit upp i en värld av blommor och spetsgardiner.
Nu bad de mig om råd.
Jag bad Herren om vishet. Han gav det.
Jag sade: "Gör varannan vecka enligt den enas vanor."
"Vecka ett lämnar ni kläderna på golvet och äter med fingrarna."
"Vecka två viker ni kläderna i skåpet och äter med bestick."
Flickan sade: "Låter märkligt. Det måste alltså vara från Herren."
Så lämnade de mig. Jag har inte sett dem sedan dess.
Ett halvt år senare fick jag ett brev av dem:
"Vi kunde aldrig tänka oss att det gifta livet var såhär underbart."
Jag vet inte om de ännu följde mitt råd om alternerande veckor.
Jag kunde skriva en parguide: "En vecka det här, en vecka det där."
Jag har inte givit andra samma råd. Gud gav visdomens ord för dem.
Jakob säger: "Om du saknar vishet be om det och tvivla inte."
Salomo bad om vishet och fick det. Han var en vis man.
Han ville dela sin visdom med andra. Han samlade 3 000 ordspråk.
Enligt Kungaboken skrev han 1 005 sånger.
Gud publicerade sex av dem. Jag har en teori om det.
Salomo hade 700 hustrur och 300 bihustrur.
Gud gick inte med på att publicera 999 sånger.
Jag tror att Salomo skrev en sång för varje hustru.
Den enda som finns kvar i Bibeln är Höga visan.
Skulle du kalla den man vis som skaffade sig 700 svärmödrar?
Salomo påminde om oss. Han hade mycket visdom för andra.
Han själv blev utan. Sorgligt. Han skrev tre böcker.
Han skrev Höga Visan som ung.
Han var så förälskad att han inte alls kom ihåg att nämna Gud.
Han hade redan 60 fruar då han träffade den där rätta.
Han skrev Ords. som medelålders: "Min son, se upp för kvinnor!"
Så säger man bara i medelåldern. En tonårsflicka frågade sin mor:
"Vad gjorde du fel i min ålder då du är så orolig för mig?"
Sedan skrev Salomo Predikaren: "Tänk på din skapare i din ungdom"
"innan benen darrar, tänderna faller ur och ögonen fördunklas."
Det var en tid av fred och rikedom. Man hade tid att filosofera.
Salomo kunde fundera över musik, jordbruk och arkitektur.
Men inget tillfredsställde honom.
Predikaren är en av Bibelns sorgligaste böcker.
Allting var fåfänglighet. Han kom ingenstans i sitt liv.
Salomo gjorde goda saker. Han byggde ett tempel för Herren.
Han hade ärvt byggmaterialet och ritningarna av sin far David.
Templet var storslaget.
Här är Salomos palats och här templet.
Tempelbygget tog 7 år och palatsbygget 12 år.
I Kungaboken får man veta något intressant.
Även om templet byggdes av sten hördes inte hammare och mejsel.
Hur kunde man hugga i sten -
utan att det någonsin hördes ljud av hammare och mejsel?
Vid Moria berg nära Golgata fanns en öppning.
Öppningen ledde till en väldig grotta.
Man kommer ännu in dit via en dörr i klippan nära Damaskusporten.
Grottan är stor som en konsertsal.
Golvet är fullt av miljontals små spår av skulpturarbete.
Grottan sträcker sig under templet.
Stenen är mjuk. Den går att skära med fällkniv eller nagel.
Då stenen når jordytan oxiderar den och hårdnar.
Här är en bit av stenen. Den är hård.
Men den är skuren med fällkniv.
Stenen är mjuk men då den oxiderar hårdnar den -
till en vacker vit sten. Stenen kom alltså från underjorden.
Stenblocken höggs till lämplig storlek i grottan.
Klagomuren kallas numera för Västra muren.
Om man vill till Klagomuren leds man till skatteverket.
I Västra muren finns stenar vars storlek är 12 x 1 x 1 meter.
De väger hundratals ton. De höggs och rullades på plats.
Så byggde Salomo templet.
Det är sorgligt att Salomo hade sin svaghet:
han tog sig alldeles för många hustrur.
Han gifte sig med faraos dotter.
Som egyptier kunde hon inte bo i den Heliga staden.
Salomo byggde henne ett palats utanför stadens murar.
Det hittades förra året.
På platsen fanns ett egyptiskt palats -
vars pelare var omgivna av lotusblad.
De är de enda egyptiska lämningarna man hittat i Israel.
Det ligger norr om Damaskusporten under ett kloster.
Det här palatset byggde Salomo åt faraos dotter.
Arkeologin bekräftar mycket i Bibeln.
Templet invigdes 480 år efter uttåget ur Egypten.
Salomos bön vid invigningen är mycket inspirerande!
Templet invigdes i den sjunde månaden vid Lövhyddohögtiden.
Herrens härlighet sänkte sig alldeles som över tabernaklet.
Trots det tog Salomos fruar sina hednagudar till palatset -
och staden som Gud hade givit sitt namn.
Det påverkade folket.
Man använde slavarbete då templet byggdes. Skatterna var hårda.
Det gjorde invånarna i norr upprörda.
Salomos verksamhet ledde oundvikligen till en katastrof.
Gud sade: "Eftersom du byggde mig ett tempel" -
"kommer riket att falla sönder först under din sons styre."
Precis så gick det.
Riket delades under Salomos sons styre.
Jag ska ännu undersöka några detaljer.
Författaren använde sig av krönikeböckerna i nord och syd.
Anteckningarna skiljer sig en del från varandra.
Om Israels kungar berättas det när de kom till makten -
huvudstadens namn, regeringstidens längd -
domen: "Han gjorde det som var ont i Herrens ögon" -
faderns namn, källans namn -
döden och namnet på kungens son -
om inte någon annan bestigit tronen.
Denna information ges om kungarna i norr.
De jämförs med den första kungen, Jerobeam.
Han var inte en så bra kung. I allmänhet säger författaren:
"Han gjorde ont i Herrens ögon precis som Jerobeam."
Om kungarna i syd berättas det lite annorlunda:
tiden då kungen kom till makten samt åldern. Vissa var pojkkungar.
Sedan uppger man regeringstidens längd samt kungens mors namn.
Jag vet inte varför. Numera går judendomen i arv från modern.
Under Bibelns tid gick den i arv från fadern.
Sedan följde domen. I norr var samtliga kungar onda.
I syd fanns såväl goda som onda kungar.
Sedan nämns källan, kungens död och begravning.
Sedan nämner man kungens son eller tronarvinge.
Kungarna i syd var onda jämfört med David.
Kungarna i norr var onda jämfört med Jerobeam.
De goda kungarna var goda eftersom de var annorlunda.
Vi ska titta på mängden goda och onda kungar.
Vissa kungar var väldigt goda -
vissa bara goda -
vissa var onda och vissa väldigt onda.
Dessutom finns det en drottning.
Gud hade lovat att om man höll Hans bud -
så skulle det på Davids tron alltid finns en son, inte dotter.
Tanken var inte att Israel skulle ha en drottning, men de hade en.
Jag har skrivit namnen med olika färg.
Av kungarna i norr var största delen mycket onda.
Vissa var bara onda. Ingen var god, för att inte nämna mycket god.
Såväl i norr som i söder fanns det 20 kungar.
Syd varade 140 år längre. Goda kungar regerar en längre tid.
Det fanns samma mängd kungar.
De onda kungarna byttes ut snabbt. Någon regerade bara några månader.
Jehu var en av de värsta kungarna i norr.
Ahab var en mycket ond kung.
Han gifte sig med en utländsk prinsessa, en feniciska från Tyros.
I Fenicien gick prinsessan under namnet "Gullvivan".
På hebreiska betydde ordet "sopor". Namnet är Isebel.
Ahab gifte sig med prinsessan Gullviva, på hebreiska: "sopor".
Isebel var en förskräckelse.
I Uppenbarelseboken i ett brev till Asiens sju församlingar -
nämns en Isebel som förstörde församlingen.
Isebels ande lever.
Isebel virade Ahab runt sitt lillfinger.
Ahab hade en stor gård. Han såg Nabots lilla vingård.
Ahab sade: "Jag skulle gärna se att vingården var vår."
Frun sade: "Varför tar du den inte? Vi ska nog ta hand om Nabot."
Hon lät döda Nabot. Ahab fick sin vingård.
Sådan var Isebel.
Då kom den första stora profeten Elia för att ta hand om det hela.
Berget Karmel är sevärt. Det är 18 kilometer långt.
I den östra änden i inlandet finns en sänka nedanför toppen.
Den bildar en naturlig amfiteater som rymmer 30 000 människor.
Det måste ha varit platsen där Elia utmanade Baals profeter -
som Isebel fört till palatset. Där finns en källa som aldrig sinar.
Där fanns vatten även om det inte hade regnat på 3,5 år.
Min vän Leonard som dog en juldag vid 99-års ålder -
jobbade där som polis under det brittiska mandatet.
Arkeologi intresserade honom. Han spenderade tre dagar i sänkan -
och letade efter tecken på Elias altare.
Elia byggde ett altare och uppma- nade Baals profeter att bygga ett -
och kalla på eld.
Under Baals altaren fanns det nämligen en tunnel.
En präst kröp dit en med tändsticksask.
Då människorna kallade på Baal tände han elden.
Elia befallde dem att bygga ett altare då alla såg på.
Han sade: "Få igång en eld såsom ni alltid gör."
Elia var en modig man.
Han sade sig bygga ett altare åt Herren.
Han befallde att dränka veden och offret med vatten.
Så skulle man se vem som är Gud. Han hånade prästerna så mycket -
att han hade varit död ifall han misslyckats.
De skrek: "Baal!"
Han befallde dem att ropa högre. Kanske Baal var på resa eller på toa.
I vår kyska översättning står det: "kanske han är upptagen".
Det är ett uttryck för att uträtta sina behov.
Elia hånade Baal. Kan ni tänka er hur prästerna kokade?
Klockan tre vid kvällsoffret sade Elia: "Gud, svara mig."
Leonard hittade en sten stor som ett gåsägg.
På den ena sidan fanns grönt glas som smultit fast i stenen.
Vissa har sett den.
Han lät den undersökas vid geo- logiska institutionen i Jerusalem.
Professorn sade: "Den här stenen kommer inte från Israel."
Leonard sade: "Jodå, men berätta först vad den är."
Professorn lovade undersöka stenen med mikroskop.
Tre dagar senare kom Leonard tillbaka.
Professorn sade att stenen är vanlig kalksten.
Leonard frågade: "Glaset då? Det kan inte rispas ens med diamant."
Professorn sade: "Det är kalksten som varit i en mycket stark hetta."
"Sådant här finner man efter en atomexplosion."
Leonard visste att stenen kom från Elias altare.
Han bar den i fickan resten av livet.
Guds eld hade smält den.
Jag tog en grupp till Karmel. Jag fick alla att leta stenar krypande.
Efter tio minuter slutade de.
De sade att de inte vill att pastorn tillber reliker.
Så jag blev utan sten.
Isebel fick höra om Elias utmaning.
Hon hotade Elia. Elia flydde för sitt liv.
Guds profet var rädd för en kvinna.
Elia flydde och kom utmattad till Negev.
En ängel kokade mat åt honom. Visste du att änglar tillreder mat?
Gud skällde inte ut Elia.
Han sände en ängel för att tillreda en måltid -
så att Elia skulle orka samtala med Honom.
Elia kallade Elisa som höll på att plöja.
Elisa ville ha en dubbel dos av Elias ande.
Han vill inte vara två gånger större än Elia.
Om en man hade fyra söner delades hans mark upp i fem delar.
Den äldsta sonen fick ett dubbelt stycke. Han ärvde företaget.
Elisa bad om arvingens lott.
Elia sade: "Om du ser mig åka får du vara min arvinge."
Liksom Enok dog Elia aldrig.
Enok gick in i himlen. Elia fick skjuts.
Elisa såg honom stiga upp i himlen i en vagn.
Elias mantel föll ner. Elisa tog upp den och gick till Jordan.
Elia hade tidigare viftat manteln över floden -
och vattnet delat sig.
Elisa ville se om Elias Gud var med honom. Vattnet delade sig.
Elia och Elisa var olika.
Elia var en stridsman, predikant och utmanare.
Elisa var annorlunda. Han väckte upp döda.
Han väckte upp änkans son i den lilla byn Sunem.
Byn ligger bara en knapp kilometer ifrån Nain. Låter det bekant?
Elisa födde 4 000 människor med en- staka kornkakor. Låter det bekant?
Kusinerna Johannes Döparen och Jesus var som Elia och Elisa.
Elia och Elisa var en förebådade kusinerna. Lönar sig att studera.
Gud sände en profet efter en annan för att varna folket -
för dess onda vägar: Ahia, Jehu -
Elia, Mika, Elisa och Jona.
Jona ses som en myt. Vad gör han då i Kungaboken?
Till slut kom Amos och Hosea.
Gud befallde den fromma Hosea att ta en prostituerad till hustru.
De fick barn. Kvinnan skulle älska det ena men hata det andra.
Det tredje barnet skulle inte ens vara Hoseas.
De fick tre barn.
Kvinnan återvände till gatan till sitt gamla yrke.
Hosea måste betala hallicken, hämta hustrun tillbaka hem -
och älska henne.
Sedan skulle Hosea berätta för Israels barn: så känner sig Gud.
Hoseas bok är väldigt känslosam.
Det är Guds sista vädjan till sin trolösa hustru.
Den ljöd för döva öron.
I söder fanns det inte lika många onda kungar.
En förskräckelse fanns där, drottning Atalja.
Hon var Isebels dotter. Juda kung tog henne till sin hustru.
Hon ville vara Israels första drottning.
Hon lät döda alla barn i Davids kungliga ätt -
för att bli drottning.
Översteprästen anade onåd. Han gömde den yngste, Joas.
Då Atalja dog blev Joas kung.
I söder fanns det två mycket goda kungar, Hiskia och Josia.
Hiskia var samtida med Jesaja. Om honom kan läsas i Jesajas bok.
Hiskia gjorde både ont och gott. Mycket gott.
Han lät gräva en vattentunnel till Jerusalem, det stärkte staden.
Sedan blev han mycket sjuk.
Två män kom genom öknen från den lilla staden Babylon -
för att sända en hälsning från Babylons kung till Hiskia.
Hiskia blev smickrad: någon så långt borta visste om sjukdomen -
och brydde sig. Han förevisade palatset och templet för gästerna.
Han visade tempelguldet och -silvret för männen.
Han sände iväg männen med tack till deras kung för hågkomsten.
Jesaja frågade vilka männen var.
Hiskia sade att de haft med sig en hälsning från Babylons kung.
Han sade sig ha visat dem palatset och templet med skatterna.
Jesaja sade: "Babylonierna hämtar allt som du visade dem."
Det hände tids nog.
Hiskia var en blandning av gott och ont.
En annan mycket god kung besteg tronen som 8-åring.
Josia föddes samma år som Jeremia.
De var samtida och lika gamla.
I Kungaboken står det ingenting om Jeremia.
Josia lät ordna en storstädning i templet.
Städarna fann ett gammalt skåp täckt av spindelväv.
Inuti fann man en rulle med 5 Moseboken.
Den hade inte lästs på många år.
Josia läste förbannelserna som fanns nämnda där.
Han förstod att deras gärningar skulle ha med sig förbannelse.
Han lät utfärda en nationell rening.
Offerhöjderna och avgudarna förstördes, men det hjälpte inte.
Folkets hjärta kan inte förändras med statliga påbud.
Lagen kan förändra beteendet men inte hjärtat.
Josia beslöt sig för att dra ut i krig mot Egypten och dog i Megiddo.
Folket återvände till sina vägar. Efter Josia följde onda kungar.
Mellan Hiskia och Josia fanns det en mycket ond kung, Manasse -
som började dyrka satan.
Han offrade sina nyfödda söner till djävulen i Hinnoms dal -
som senare blev Gehenna.
Manasse blev arg på Jesaja för dennas predikningar.
Han lät ställa honom i ett ihåligt träd.
Sedan befallde han två snickare att såga trädet itu.
Så dog Jesaja för den grymma Manasses händer.
I Hebr 11 sägs det: "vissa sågades sönder". Det var Jesaja.
Allt gick i stöpet. Det är verkligen en sorglig historia.
Jag har plockat ut vissa saker. Vad vill jag säga med detta?
Gud gav alltid en klar varning på förhand -
att de inte ska fortsätta på den vägen. Han varnar alltid.
Människor döms inte för ovetskap.
Bibelns princip är att vi döms enligt -
vad vi vet att är fel.
Om någon inte hört om Jesus går inte han förlorad på grund av -
detta, utan för att han har brutit mot sitt samvete.
Var och en vet vad som är rätt eller fel. Alla har ett samvete.
Inför Gud räcker det att man kan säga att man alltid följt samvetet.
Vem kan säga så? Det är problemets kärna.
Gud sände profeter till norr. Till söder sände Han Semaja -
Obadja, Joel, Jesaja, Mika Nahum, Jeremia, Sefanja -
Habackuk och Daniel. De kom alla med en varning.
Folket lyssnade till falska profeter. De som sade: "Allt är väl."
Falska profeter kommer alltid med ett budskap om fred.
"Fred, fred, då det inte är fred."
"De tar det lätt med att hela mitt folks skada", sade Jeremia.
En falsk profet kittlar alltid folks öron.
Samma frestelse existerar för varje predikant:
"Gör inte människor arga. Säg dem det de vill höra."
Äkta profeter talar sanning och betalar ett pris för det.
Gud varnade för förstörelse på förhand genom profeterna.
Budskapet upprepas gång på gång i Kungaböckerna.
Enligt Nya Testamentet är detta skrivet till nytta för oss.
Gud gör det samma för oss om vi börjar följa den vägen.
Församlingen står inte säker.
Också i dagens församling ser man två fenomen som fördöms här.
Det första är synkretism, att förena religioner.
Elia frågade Israel: "Hur länge ska ni halta på båda sidor?"
Jag trodde att det var någon som tvekade mellan två vägar.
Haltande syftar på att gå.
De gick med ena foten i Jahve och den andra i Baal.
"Hur länge ska ni halta" -
"med den ena foten i den ena religionen, den andra i den andra?"
I församlingen kan man se synkretism.
Till katedralen i Canterbury kallar man bahá'í:er, hinduer, muslimer -
för att be för träden.
Prins Philip krävde att religionerna skulle förenas -
för att planeten, miljön och de vilda djuren skulle räddas.
Prins Charles vill försvara tron, men inte kristendomen.
Det är modernt att säga att alla religioner leder till Gud.
För det andra firar man hednahögtider i församlingar -
såsom skördefester och jul.
Vi välsignar allt från keldjur och blommor till fiskenät.
Varför gröper man ur pumpor vid halloween?
De är demonansikten.
Också kristna fastnar i det.
Julen är totalt hednisk. Den härstammar från tiden före Kristus.
Då brände man stockar, sjöng, föråt sig och drack sig berusad.
Den första missionären skickade bud från England till Rom:
"Jag får inte hedningarna att sluta med midvinterfesten."
Påven Gregorius sade: "Gör den till en kristen högtid."
Vi måste få loss Kristus från julen, inte tillbaka in i den.
Den är i grunden en hednisk högtid.Hednasidan segrar.
I Kungaböckerna kan man se -
vart det leder att beblanda sig med främmande religion och moral.
Gud, universums Kung, är också vår domare.
Förr eller senare förlorar vi det vi fått av Honom -
om vi inte vaknar. Det är Kungaböckernas läxa.
Det hände dem, det kan också hända oss.
Må Gud ge oss visdom att förstå det vi hör -
så att vi inte behöver lära oss den svåra vägen.
Vishet kan man lära sig via det andra säger eller livets skola -
vars färger är gul och blå.
Salomo sade till sin son: "Lär dig av mig, inte den hårda vägen."
Bibeln kan göra oss visa så att vi räddas.
Den gör oss inte smarta men visa.
Den lär oss undvika de misstag som Guds folk fordom begick.
Översättning: Andreas Forsberg