GAMLA TESTAMENTET ÖPPNAS
PSALTAREN, Del 2
Vi ska undersöka Psaltaren -
speciellt olika psalmgrupper, för att se sambandet mellan dem.
Vi gick igenom Psaltaren 22, 23 och 24.
Nästa psalmgrupp är psalmerna 96-99.
De har ett gemensamt tema: "Gud regerar. Gud är Kung."
Detta är det närmaste vi kommer i GT till begreppet "Guds rike".
Psalmgruppen som bildar Psaltaren 113-118 -
går på hebreiska under namnet "Hallel". Det sjungs under påsken.
Psalm 118 har en stor betydelse också i en kristens liv.
I refrängen sjungs det: "Detta är dagen som Herren gjort."
"Låt oss fröjda oss och vara glada över den."
I Gamla Testamentet syftar det på påsken, inte söndagen.
I samma psalm finns ropet: "O, Herre, hjälp!"
Bokstavligen är det: "befria oss", på hebreiska: "hoshia na".
Av det kommer hosiannaropet.
Vi ser det som en vanlig hälsning.
I verkligheten är det ett krav på befrielse: "Hoshia na!"
Man ropade det till Jesus då Han red på åsnan på påsken.
Folket trodde att Jesus skulle befria dem från Roms välde.
Jesus vände sig vid stadsporten till vänster istället för till höger.
Folket tystnade.
Jesus drev ut de judiska affärsmännen ur templet med piska -
i stället för att han skulle ha drivit ut romarna.
Det romerska fortet låg till höger och templet till vänster.
Folket slängde palmgrenar och ropade: "Hosianna! Rädda!"
Människorna blev så besvikna att de snart ropade: "Korsfäst!"
De valde Barabbas, frihetskämpen.
Psaltaren 118 är en Hosiannapsalm, en sång om frihet på påsken.
Psaltaren 120-134 är de s.k. vallfartssångerna.
De betyder sånger för att gå upp.
Jerusalem ligger på en kulle.
Pilgrimerna måste gå upp till Jerusalem.
På hebreiska heter att stiga upp: "alija".
Numera betyder det också att emigrera till Israel.
Vallfartssångerna sjöngs då man gick upp till Jerusalem.
Psalm 121 har en speciell betydelse för min fru och mig.
För några år sedan fann man elakartad ögoncancer hos min fru.
Hon måste opereras.
Då hon låg på sjukhus hade jag en sedan tidigare fastslagen predikotur.
Herren ledde mig till Psaltaren 121.
I varje vers talas det om ögat: "Jag lyfter mina ögon till bergen".
Det är farligt att lyfta blicken då man går till Jerusalem.
Vägarna är steniga. Man måste se var man stiger.
I psalmen sägs det: "Jag lyfter ögonen mot bergen."
"Herre, styrk mina steg."
Herren kallas Israels beskydd. På hebreiska är det: "ögonlock".
Guds folk är Hans ögonsten.
Med det menas ögats iris.
Det är kroppens känsligaste ställe. Om man rör den sluter sig locket.
Jag kände glädje över att under- visa om Psaltaren 121 den dagen.
Månen kan förblinda likväl som solen.
Om man sover under bar himmel så kan fullmånen blända.
Herren beskyddar från solen och månen.
Jag tog den inspelade predikan till sjukhuset.
En sköterska som nyss kommit till tro hann före.
Hon hade ett ord till min fru från Herren: "Lyft dina ögon mot bergen"
Några veckor senare vandrade vi i Klippiga bergen i Kanada.
Genom Herrens nåd blev min fru helad. Här är vallfartspsalmen:
"Jag lyfter mina ögon upp till bergen. Min hjälp kommer från Herren -
som har gjort himmel och jord."
Den sista gruppen utgörs av Psaltaren 146-150.
De är hallelujasånger. "Hallel" betyder lovsång, "Jah" Jahve.
Hallel Jah - Lova Herren!
De är hallelujasånger.
Ishmael har gjort sången Praise Him on the Harp av Psaltaren 150.
Det är en livfull lovsång.
Moderna lovsånger är bra då man kan sjunga dem med lätthet.
Vi ska undersöka olika psalmtyper.
Jag vill också nämna jag böne-, tack- och botpsalmer.
De har en form som passar ihop med innehållet.
Bönepsalmerna kallas ofta för klagopsalmer.
De är sorgsna, ett hjärtats rop. Något gör skribenten olycklig.
Skribenten klagar över sitt elände. I psalmerna finns mycket självömkan.
Då känslorna förs inför Gud finner man helande för dem.
"Herre, jag är ledsen. Jag har gått vilse."
Ibland är skribenten slagen av sjukdom.
En allvarlig sjukdom påverkar också anden.
Jag har haft med mig andliga böcker till sjukhuset -
men inte orkat läsa dem. En stor operation tär på krafterna.
Man orkar inte tänka på det andliga.
Vissa psalmer andas sjukdom eller orättvisa.
Livet är orättvist. Det måste man bara godkänna.
Ofta ger vi efter för självömkan -
om någon mindre behörig blir befordrad inför våra ögon -
eller om vårt barn dör, men någon annans inte. Vi grips av förvirring.
Klagopsalmerna har en sinsemellan liknande form:
De har en långsam rytm.
Antagligen var musiken i långsamt tempo, som begravningsmusik.
Vissa psalmer är lätta och glada. Andra är tungrodda.
Psalmerna har alla fem delar:
rop om hjälp till Gud, klagan över det som är på tok -
bekännelse att man litar på att Gud befriar -
en bön till Gud att ingripa -
och ett löfte att lova Gud då befrielsen kommer.
Alla klagopsalmerna följer samma femdelade form.
För att upptäcka formen måste man läsa hela psalmen.
Det finns progression och balans i dem.
Om man bara läser den första delen stannar man i självömkan.
Psalmerna slutar med att skribenten säger att nu kan han inte lovsjunga -
men han lovar lova Herren då befrielsen kommer.
Man ska inte tacka Gud för allt, utan i allt.
Man kan inte tacka Gud för allt.
Man kan lova att prisa Honom då det vänds mot det bättre.
Av de personliga psalmerna är största delen klagopsalmer.
Många har skrivits som tack efter befrielsen.
Av de 10 spetälska kom bara en för att tacka Jesus.
Det är vanligt att hålla bönesamling före gudstjänst.
I den sydafrikansk församling gjorde man tvärtom.
De ville bara tacka Gud.
Ofta ber vi Herren att välsigna mötet och vara med oss.
Genast efter slutpsalmen försvinner vi.
Förlåt, det här hände i Nya Zeeland.
Församlingen samlades för att tacka efter gudstjänsten.
Vi är vana vid att be först men återvänder inte för att tacka.
Också i tacksägelsepsalmerna finns 1 form och 4 återkommande saker:
proklamationen "jag lovprisar" -
och orsaken till varför man lovprisar Herren.
"Lova Herren, min själ, och glöm inte alla Hans välgärningar,"
"Han botar alla mina sjukdomar och återlöser ... från förgängelsen."
Som tredje kommer vittnesbördet om befrielse. Det är bra att vittna.
I en psalm sägs det: "Må Herrens återlösta säga så."
Om Gud har välsignat, berätta det. Det är att vittna.
Det fjärde är att man lovar prisa Gud också i fortsättningen.
Tacksägelsepsalmerna har alltså en bestämd form.
Det finns bara några botpsalmer. Den viktigaste av dem är nr 51.
Också de har en viss form.
Psaltarpsalmerna har en viss balanserad tillbedjansform.
Vi strävar ofta efter att komma lös ifrån former.
Former är goda. Det finns en balans mellan form och frihet.
För mycket form gör något formellt. För mycket frihet leder till kaos.
Vi behöver båda.
Jag har lagt märke till att Herren bäst kan använda oss -
då vi förberett oss och samtidigt är redo att slänga allt vi förberett.
Om vi är oförberedda går det i allmänhet på tok.
I en äkta nödsituation fungerar det -
men som lovsångsmodell blir det "karismatisk ritualism".
Det finns ett rätt sätt att tala till Gud.
Psalmerna hjälper oss att omedvetet utveckla en rätt form.
Det är som att lära sig spela piano: do, re, mi, fa ...
Till en början är det väldigt medvetet och mekaniskt.
Snart spelar man utan att tänka på saken.
Vi kan också lära oss tillbedjan rätt mekaniskt.
Det är bra att det finns ett mönster.
Målet är att man till sist inte ens behöver tänka på det.
Knappast lade David märke till formerna då han skrev.
Formen gav psalmerna balans och symmetri.
Låt oss undersöka olika psalm- kategorier. Det finns fyra av dem.
Vi har undersökt olika psalmgrupper och -typer.
Nu ska vi undersöka speciella psalmkategorier.
Första ska vi undersöka kungliga psalmer.
David skrev om sitt eget liv. Han skrev herdepsalmen.
Han blev kung. Han skrev ur kungens perspektiv.
Psaltaren 2 är en kröningspsalm. Andra kungliga psalmer finns.
Englands nationalsång är baserad på dem.
Vår nationalsång finns bland de kungliga psalmerna.
"Gud bevare drottningen och give henne segern."
I en psalm ber om seger för kungen i strid.
Nationalsångens ord är tagna ur Psaltaren.
Enda skillnaden är att drottningen inte är Herrens folks drottning.
Därför är det inte lämpligt att förknippa vissa saker med henne.
Ofta börjar andra folk än Israel se sig som Guds folk.
På sin tid tänkte amerikanerna så. Också många britter tänker så.
Det finns till och med en brittisk-israelisk sekt.
Britannien är inte speciellt i Guds ögon.
Gud har bara utvalt ett folk åt sig, och det är Israel.
Sydafrikanerna ansåg sig vara i en speciell position.
De påstod att 2 Mos handlar om den Stora vandringen till Transvaal.
Ett folk kan lätt missta sig och tro sig vara Guds utvalda folk.
Vi är hedningar. Glöm inte det.
Vi är inympade i de judiska rötterna, men ändå hednafolk.
De kungliga psalmerna är för Israels kungar.
I framtiden ska vi alla regerar tillsammans med Kristus.
Psaltaren 45 handlar om drottningen.
Hon anser sig ovärdig att vara kungens fru.
Så borde vi också känna oss. Vi är Kristi brud.
Ni är en kungafamilj. Ni får sitta på tronen med Jesus.
Lev enligt kungliga värden.
Människor tänker att kungliga inte har samma problem som folket.
Britanniens symboler, lejonet och enhörningen, kommer ifrån Ps 22.
I en tidig bibelöversättning -
har ordet översatts fel. Det finns ju inte ens enhörningar.
Vårt vapen kommer från den gamla översättningen.
Kanada såg sig en gång i tiden som Guds folk.
Uppfattningen kommer från Ps 72: "må han råda från hav till hav".
Kanada sträcker sig från Stilla havet till Atlanten.
De trodde sig vara Herrens rike.
Många folk har misstagit sig och trott sig vara det utvalda folket.
David var idealkungen.
Han var en man enligt Guds hjärta, även om han gjorde fel.
Också judarna har sedan dess väntat på Davids son.
De kungliga psalmerna har för judarna blivit -
messianska eller profetiska psalmer.
Nu kommer vi till den andra kategorin psalmer.
Ordet "Messias" betyder smord.
Israels kungar smordes med olja under kröningen.
Det symboliserar den Helige Ande.
Också Englands regent smörjs med olja under kröningen -
en olja med 24 örter.
Smörjelsen är egentligen förbehållen Israels kung.
Ordet "smord" är på hebreiska "mashiach".
Det förekommer bara en gång i Gamla Testamentet, i Psaltaren 2:
"Min smorde, kung i Sion".
Han skrattar åt dem som tror sig kunna besegra honom.
I Nya Testamentet citeras 20 profetiska psalmer.
Det är fascinerande vad som profeterats om Davids son i dem.
Här några utdrag.
Gud meddelar att Han är Hans Son.
Gud lägger allt under Hans fötter.
Gud tillåter inte Honom se förgängelsen.
Han kommer att bli övergiven av Gud och hånad av människor.
Hans händer och fötter ska genom- borras och hans kläder lottas bort.
Inget av Hans ben ska krossas. Man vittnar falskt om Honom.
En vän förråder Honom.
Man ger Honom ättika och galla att dricka.
Han ber för sina fiender.
Han är en präst som Melkisedek.
Han ska bli en hörnsten, och Han kommer i Herrens namn.
Dessa är citat från profetiska messianska psalmer.
David kallade sig profet, eftersom han såg en annan.
David identifierade sig på ett märkligt sätt med Jesu korslidande -
utan att själv ha upplevt korsets fasor. Han genomborrades inte.
Man kastade inte lott om hans kläder.
Psaltaren 22 börjar: "Min Gud, min Gud, varför har du övergivit mig?"
" ... mina händer och fötter har de genomborrat."
Bland de största av Jesu "Jag är" finns här: Jag är en mask.
Ni känner också till de andra: Jag är uppståndelsen och livet.
"Jag är en mask." Man behandlar mig som en mask.
David såg sin son i en profetia genom den Helige Ande .
Hans efterkommande skulle förrådas av en vän.
Man skulle klä av Honom och genomborra Hans händer och fötter.
Man skulle håna honom: "Må Gud rädda honom."
De profetiska och messianska psalmerna visar på någon -
som skulle uppleva något som David aldrig upplevt.
Den tredje kategorin är vishetspsalmerna.
De är resultatet av tyst meditation.
De påminner om Ordspråksboken.
De är fulla av praktisk livsvisdom.
De är inte tänkta för krissituationer.
Tanken med dem är att lagra visdom i vårt sinne.
Bibeln gör oss inte intelligenta, men den gör oss visa.
Den smarta kan tjäna mer pengar -
men den vise får mer ut av livet.
Många böcker kan få oss att bli smarta -
men bara Bibeln kan ge visdom.
Visdomen kopplas i Bibeln till två saker:
livsstil och livets paradoxer.
Vi ska först se på livsstilen.
Psaltaren börjar med en vishetspsalm.
Enligt den finns det två vägar, de ogudaktigas och de visas väg.
Man kan vara dum eller vis.
Jesus beskrev i Bergspredikan den breda vägen som leder till fördärv -
och den smala vägen som leder till liv. Psaltaren börjar med 2 vägar.
Den meddelar att Psaltaren inte är till för dem -
som sitter, vandrar med eller står bland dem som gör det onda.
Gå inte, stå eller sitt inte i dåligt sällskap.
Om man går tillsammans småpratar man och tar åt sig något av dem.
Om man står tillsammans med personen så blir förhållandet djupare.
Om vi sitter med någon så blir vi vänner.
I syndarnas sällskap ska man inte vandra, stå eller sitta.
Sällskapet påverkar våra liv mer än något annat.
Att välja vänner är det viktigaste valet i livet.
Dåligt sällskap fördärvar goda seder, säger Paulus.
Vi ska undersöka livets paradoxer.
Ett gott exempel är Psaltaren 73. Livets största paradox är -
att onda människor har välstånd medan goda människor lider.
Psaltaren 73 behandlar detta.
Psalmisten säger: "Förgäves bevarade jag mitt hjärta rent."
"Det är slöseri på tid att försöka leva väl. De onda dör i frid."
"De förtjänar väl och dör lyckliga."
Har du grannar som inte alls bryr sig om Gud?
De är lyckliga och njuter av livet.
Det är svårt att omvända dem.
De är mycket lyckligare än vi.
Psalmisten säger att det besvärar honom natt och dag.
Han försöker leva rätt men det är en enda kamp.
De gudlösa grannarna lyckas väl och dör gamla och nöjda.
Psalmisten löste problemet.
Han gick till templet och fick se hur de slutar.
Han sade: "På hal mark ställer du dem, du störtar dem i fördärvet."
"Du tar emot mig med ära."
Det här en av få psalmer där livet efter detta nämns.
I Gamla Testamentet trodde man inte riktigt på livet efter detta.
Författaren var inte avundsjuk då han tänkte på livet efter detta.
Det är vist. Det här livet är mycket orättvist.
Barnen lär sig rätt snabbt att säga: "Orättvist!"
Om man fortsätter på samma vis så börjar det synas i ansiktet.
Varje person över fyrtio år är ansvarig för sitt eget ansikte.
Den verkliga skönheten kommer fram först vid fyrtio.
För det är det bara glamour.
En metodistpräst ordnade en skönhetstävling.
Villkoret var att deltagarna måste vara åtminstone 60 -
då den sanna skönheten hör livets senare skeden till.
I början finns bara det ansikte som naturen givit.
I slutändan finns det ansikte som du gav dig själv.
En man i min hembygd hamnade på sjukhus. Han ville träffa en präst.
Jag sade att jag är pastor. De sade: "Det duger".
Mannen sade på sjukbädden: "Varför gjorde Gud detta åt mig?"
Han sade att han aldrig tidigare varit på sjukhus.
Han sade sig vara 96 år.
Han passades upp av vackra sköterskor.
Mången man hade med glädje bytt plats med honom.
Många går igenom livet och säger: "Det är inte rättvist!"
De ser inte längre än det här livet.
Då du tänker på det kommande livet, skulle du då byta plats med dem?
De är på glid.
Skribenten förstod först i templet vilket deras slut var.
Då han bara tänkte på det här livet tyckte han det var orättvist.
I templet fick han se framtiden och allting förändrades.
Vi behöver vishetspsalmer likväl som krispsalmer.
Vi kommer till den sista kategorin psalmer, den svåraste: förbannelse.
Jag streckade under de här ställena i min Bibeln med violett.
Kan ni se?
Det finns många av dem.
Vissa psalmer är fulla av violett.
"Jag hatar dem som hatar Dig, Herre!"
"Må mina förföljares olycka komma över dem själva."
"Må glödande kol komma över dem."
"Må han slunga dem i eld, i vattenströmmar."
"Må deras ben krossas, tänderna dras ut ur munnen."
En psalm som skrivits i Babylon hör till de mest kända.
"Vid Babels floder där satt vi och grät" -
"när vi tänkte på Sion. I pilträden ... hängde vi upp våra harpor."
"Ty de som höll oss fångna bad oss sjunga ... vara glada":
'Sjung för oss en av Sions sånger!'
"Hur skulle vi kunna sjunga Herrens sång i främmande land?"
"Om jag glömmer dig, Jerusalem, må min högra hand glömma att spela"
"Må min tunga fastna i gommen om jag inte tänker på dig" -
"om jag inte låter Jerusalem vara min högsta glädje."
"Herre, kom ihåg Edoms barn på Jerusalems dag" -
"hur de ropade: 'Riv ner, riv ner ända till grunden!'"
"Du Babels dotter, dömd till undergång" -
"salig är den som får vedergälla dig för allt vad du har gjort oss."
"Salig är den som griper dina späda barn och krossar dem mot klippan."
Sådan psalmer finns det många av.
Förbannelsepsalmerna är mycket icke-kristliga.
Förlåtelsen ser man inte röken av.
Kan de kristna använda de psalmerna?
Kom ihåg att judarna bara hade Gamla Testamentet.
De hade inte Nya Testamentet och inte heller dess betydelse.
Gamla Testamentet kan inte kännas helt kristet.
De hade inte kunskap om Honom, som sade:
"Förlåt dem för de vet inte vad de gör."
För det andra så var de åtminstone ärliga. Det är ett plus i bönen.
Berätta öppet för Gud hur du känner det.
Det är värre att försöka dölja sådana känslor för Gud.
Om det är så det känns - låt det komma ut!
En fru hade varit med om en allvarlig krock 20 år tidigare.
Hon hade svåra smärtor. Hon var allvarligt handikappad.
Hon rörde sig besvärat med hjälp av kryckor.
En kväll blev måttet rågat.
Hon förbannade Gud på grund av sin smärta.
Hon snubblade på mattkanten och föll på sin säng.
Hon vet inte om slog sig och förlorade medvetandet -
men då hon vaknade var det morgon.
Solen sken genom fönstret i hennes ögon. Hon trodde sig ha dött.
Till sin skräck kom hon ihåg att hon förbannat Gud.
Hon trodde att hon var på väg till helvetet.
Sedan förstod hon att hon var i sovrummet och att solen sken.
Hon var mycket lättad.
Sedan upptäckte hon att hon inte hade några smärtor.
Hon steg upp från sängen. Hon var fullkomligt helad.
Hon gick till affären och ut på gatan och sade till alla:
"Jag förbannade Gud, och se vad Han gjorde!"
Man ska inte ta efter henne. Vilken nådefull Gud!
Kvinnan var ärlig inför Gud. Så kändes det för henne.
Då jag läser förbannelsepsalmerna tackar jag Gud för ärligheten.
De sade hur det kändes. Det lönar sig att vara ärlig inför Gud.
Kom bara ihåg att du aldrig vinner en debatt med Gud.
Habackuk är ett gott exempel på det.
Det stör inte Gud om vi är av annan åsikt. Han har ändå alltid rätt.
För det tredje var deras fiender också Guds fiender.
De bad inte om hämnd bara på sin personliga fiender.
David sade att Guds fiender är hans fiender.
David var Guds kung. De satte sig egentligen upp mot Gud.
Nu är Guds fiender inte längre kött och blod.
De är andemakter och krafter. Jag hoppas att du hatar dem.
Djävulen måste man hata med ett brinnande hat.
Den som älskar Gud hatar det onda. Hatet har sin plats hos en kristen.
Hatar du dem som hatar Gud?
För det fjärde så hade de inte en klar bild av livet efter detta.
De hade inte kunskap om domens dag, om himmel eller helvete.
Därför måste de be om straff för de onda i detta liv.
De tänkte att alla hamnar i sheol.
Det var skuggornas land, en stationsbyggnad utan tåg.
De bad att Gud skulle ge dem rätt i det här livet.
Därför bad de om fysiskt straff för de onda i det här livet.
Den femte punkten är väldigt viktig.
De övergav hämnden och lämnade över den till Gud.
Det är en god lärdom också för oss. Paulus säger i Rom 12:
"Hämnas inte, mina älskade, utan lämna rum för vredesdomen."
Inte en gång krävde de egen rätt för sig själva.
De lämnade över saken till Gud.
Då du känner det så här, lämna det till Gud. Han hämnas de onda.
Han har skrivit upp allting. Du behöver inte hämnas.
Sist ska jag nämna att inte Nya Testamentet skiljer sig från Gamla.
Också där finns liknande böner.
I Uppenbarelseboken ber martyrernas själar i himlen:
"Hur länge, o Herre, innan du hämnas vårt blod?"
Såhär ber martyrerna i himlen enligt Uppenbarelseboken.
Också de väntar på att Gud hämnas det orätta -
och skaffar dem rätt.
Jag ser inget problem i dessa psalmer. Jag kan väl använda dem.
Jag måste bruka dem i samma ande -
inte med personlig hämnd i åtanke utan be att Gud skaffar rätt.
"Gör Du det!" En dag ska Gud skipa rätt.
En dag rättas orättvisorna och synden får sitt straff.
Då får de rättfärdiga rätten.
Martyrerna sitter på de troner som dömde dem till döden.
I ett moraliskt universum är det rätt att det rätta vinner.
I Psaltaren finns en mycket balanserad Gudsbild.
Guds egenskaper och gärningar är i balans.
Skapelsen och återlösningen är i balans.
Vi får veta att Gud är herde, krigare, domare, Fader -
och framför allt Kung.
Vi kan bruka Psaltaren privat.
Läs till exempel en varje kväll innan du går och lägger dig.
Läs dem speciellt då du håller på att dö. Då man är svag och döende -
har man mycket glädje av psalmer man lärt sig utantill.
Bruka dem offentligt.
Om vi bara lärdes oss att bruka dem som helheter, inte styckevis.
Varje psalm är en hel bön eller lovsång.
Moderna tolkningar i till exempel sånger -
hjälper oss att komma in i Psaltarens värld.
Många psalmer har blivit till sånger. Vi lär oss genom sångerna.
Vår tro är i direkt koppling till våra sånger.
Psaltaren är tänkt att sjungas.
I dem finns musikaliska instruktioner.
Jag känner inte ens till alla. Ordet psalm betyder klang.
Det finns anvisningar till körledaren i 55 av dem.
"Sela" betyder paus, att byta tonart -
en uppmaning att sjunga starkare, eller att höja rösterna spontant.
Ordets betydelse blir klart i himlen, men då är det redan för sent.
Har du märkt hur många sånger som finns i Uppenbarelseboken?
Den är full av musik och sång.
Det är ändå inte en söndagsguds- tjänst som varar för evigt.
Många tror att det är det -
och att gudstjänstpsalmerna sjungs 17 miljoner gånger.
Om himlen var sådan vet jag inte om jag skulle vilja dit.
Där finns ett helt nytt universum att undersöka.
Det är mycket intressantare och bättre än den här världen.
Där sjunger man och musiken är bland det mest underbara i himlen.
Då vi sjunger psaltarpsalmerna får vi en liten försmak av himlen.
Då vi sjunger så sjunger änglarna med oss.
På en inspelning jag har hemma sjunger änglarna med de unga.
Vi är en del av en universell lovsång i varje stund.
Vi är en liten länk i kedjan, varje gång vi sjunger.
Gud hör det. Den pågår hela tiden på jorden.
Enligt Uppenbarelseboken fort- sätter den för evigt i himlen:
Äran, härligheten, lovet, makten och kraften tillhör -
den som sitter på tronen. Amen.
Översättning: Andreas Forsberg