VANA TESTAMENT AVANEB
PSALMID 1. osa David Pawson
Täna räägime Psalmide raamatust.
See on Piibli mahukaim raamat.
Võib ka öelda, et lihtsaim leida - avad Piibli keskelt ja seal see on!
Pole vaja sisukorda piiluda.
Ühtlasi lihtne kasutada, sest ei vaja erilisi selgitusi
ega tõlgendusi kultuurilises või sõnalises kontekstis.
See on üsna hämmastav, sest Psalmid on väga vanad.
Need kirjutati tuhande aasta jooksul ja nüüd juba 2500 a tagasi.
Ometi on Psalmid meile nii kõnekad, nagu oleksid need eile kirja pandud.
Kui teisi Vana Testamendi osi peame tõlgendama uue lepingu alusel,
siis Psalmide puhul seda vajadust pole.
Uue Testamendi ajal kasutati Psalme jumalateenistustel.
Tegemist on niisiis heebrea lauluraamatuga.
Juudid ei nimeta seda Psalmideks.
See sõna tähendab heli ja viitab keelpilli saatele.
Palju vaieldakse ka Psalmides tihti esineva sõna "sela" üle.
Keegi arvas, et Taavet kasutas seda sõna siis, kui harfikeel katkes.
Nii see kindlasti polnud, aga muusikalise terminiga on tegu
ja räägin sellest hiljem täpsemalt.
Nende üksikute muusikaliste terminite kõrval ei vaja
me Psalmide mõistmiseks lisaabi.
Siiski tutvustan teile seda suurepärast raamatut lähemalt.
Juudid nimetavad seda raamatut "ülistuseks",
mis tõesti oleks sobivam nimi.
Muide, sõna ”juut” tähendab "ülistust".
See on lühend sõnast "judah" ehk "ülistus".
Seega sõna "juut” tähistab inimest, kes ülistab - või vähemalt peaks.
Psalmid koosnevad 150 luuletusest, millele on loodud muusika.
Neid võib nii lugeda kui laulda. Aga on veel üks esitamisviis.
Kas teate, milline?
Psalme võib valjult hüüda. Mõne kohta on lausa kirjas "hüüda".
Ma ei tea, kas olete proovinud neid valjult hüüda, aga kujutage ette,
kui tuhanded inimesed tulid Jeruusalemma, täitsid templi
ja ümbritsevad mäed ning hüüdsid üheskoos valju häälega psalme.
"Issand on kuningas! Rõõmusta, maa!" Kujutage ette, kuidas see kõlas!
Niisiis, võime Psalme lugeda, laulda või hüüda.
Inglismaal me muidugi hüüdmisest väga ei innustu.
Psalmid on mõeldud kasutamiseks nii üksikisikule kui kogukonnale
ja need jagunevad kahte ossa:
"mina-minu"- psalmid ja "me-meie"- psalmid.
Suur osa psalmidest, mida laulame koos, peaks olema "me-meie"-psalmid.
Ja "mina-minu"-psalmid on kodus laulmiseks.
Kui tuleme kokku, laulame "meie" Isast.
Muide, Jeesus ütles: ”Kui palvetad üksi, mine oma tuppa, sulge uks
ja palveta "meie Isa..""
Ehk isegi kui palvetad üksi, palvetad osana Jumala rahvast.
Võid palvetada kõigi eest, sest kõigil on sarnased vajadused.
Kogu palve ja ülistus on ühine - osa ühisest ihust.
Kuid on neidki psalme, mis on väga isiklikud - "mina, minu".
Enamuse neist kirjutas Taavet.
Need katavad pea kõik teemad, mida iganes tahaksid Jumalale öelda.
Hiljem vaatame lähemalt kolme alajaotust,
mida nimetan "palun", "tänan" ja "andesta" psalmideks.
Nende kolme sõnaga peame pidevalt Jumala poole pöörduma:
”palun", "tänan", "andesta".
Need psalmid pole mõeldud preestrite jaoks.
Pea täielikult puuduvad altarid, preestrid, preestrirüüd, viiruk.
Need psalmid on "rahvausk", mõeldud rahva jaoks,
mõeldud kasutamiseks tavalistele inimestele nagu teie ja mina.
Need väljendavad seda, mida ma nimetan "südameusuks".
Südameusk puudutab nii meie tundeid kui mõtteid.
Need psalmid haaravad enda alla kogu inimtunnete skaala.
On sügavat kurbust. Mind puudutab väga üks rida:
"Korja mu pisarad oma pudelisse, oo Issand!"
Tol ajal oli nii, et kui keegi suri, ei saadetud matuste puhul lilli
ega kaastundeavaldusi. Olid hoopis um 10 cm kõrgused klaasist pudelid,
mida hoiti silma all ja pisarad nuteti nende sisse.
Pisaratepudel saadeti kaastunde- avaldusena leinavatele sugulastele.
Psalmist ütleb: "Korja mu pisarad oma pudelisse, oo Issand!"
Psalmidest leiame nii rõõmu kui ka tuska ja viha.
Mõned viha-psalmid tekitavad inimestele probleeme
ja arvatakse, et kristlastele ei sobi neid laulda.
Vaatame lähemalt. Õpetlased nimetavad neid kättemaksulauludeks.
Nendes kõlab kättemaksu-hüüd. On vägagi verejanulisi psalme:
"Õnnis on, kes võtab su lapsed ja purustab nende pea vastu kivi!"
Kas kristlased peaksid selliseid laule laulma?
Peame vaatama mõningaid probleeme, mis psalmid on esile tõstnud.
Viha-teema on suurim probleem, aga on veel teisigi.
Luther on öelnud, et psalmid heidavad pilgu
iga püha inimese südamesse.
Kalvin on öelnud, et psalmides vaatame otsekui peeglisse
ja näeme omaenda südant.
Keegi on lisanud, et igal psalmil näikse olevat tema nimi ja aadress.
Psalmid on kõige inimlikum tekstiosa Vanas Testamendis.
Need on meile mõistetavad, me samastume nendega kergesti.
Pole ime, et Psalmid on tuntuim ja armastatuim osa Vanas Testamendis.
See kajastub näiteks Psalmis 23, mis on laialt tuntud ja tsiteeritud.
Isegi jalgpallivõistlustel lauldakse seda.
Kuigi just see psalm on ilmselt üks enim väärmõistetud, väärkasutatud.
Hiljem selgitan, miks.
Luther on öelnud, et Psalmid on otsekui mini-Piibel.
See on ühtlasi enim tsiteeritud Vana Testamendi raamat Uues Testamendis.
Uues Testamendis enim tsiteeritud Psalm on 110:1:
”Issand ütles mu Issandale: istu mu paremale käele,
kuni ma panen su vaenlased su jalgealuseks järiks!"
Mitte kõik psalmid pole kirjas Psalmide raamatus.
Kui tunned Piiblit, tead, et on teisigi laule ja laulukirjutajaid.
Märkisin ära mulle teadaolevalt vähemalt 11.
Näiteks Mooses ja Mirjam, 2. Mo. 15;
Deboora, Kohtumõistjate raamat 5; Hanna, Saamueli 1.
Kas märkate, et mitmed autorid on just naised?
Naistele meeldib luule tavaliselt rohkem kui meestele.
See on kuidagi seotud selle ajupoolkeraga,
mis juhib intuitiivsust ja vaistu.
Mehed peavad tavaliselt teadlikult pingutama, et luulet hinnata,
samas kui naised võtavad selle vastu vaistlikult, südamega.
Iiob kirjutas kolm psalmi, Jesaja ühe, samuti kuningas Hiskija.
Edasi Jeremija, Joona. Joona kasutas psalme oma palvetes.
Meenutagem Joona kohta, et ta oli vaala kõhus surnud, mitte elus.
Vaal neelas alla surnukeha.
Joona palvehüüd tõusis surnutemaailmast,
sügavalt maa alt, mille riivid sulgusid ta kohal igaveseks.
Ta kasutas oma palves viit erinevat psalmi.
Vastuseks palvele ühendas Jeesus taas Joona hinge ja ihu hetkel,
kui vaal mehe rannale oksendas.
Joonast sai täiuslik võrdkuju Jeesuse ületõusmisele.
Joona ime ei seisne ellujäämises, vaid ülestõusmises.
Seepärast Jeesus ütleski, et nii nagu Joona oli kolm päeva ja ööd
kala kõhus, on Tema maa sügavuses.
Tundub, et mõned teist pole veel mu Joona-loengus olnud...
Ka Habakuk kirjutas psalme, nagu hiljem näeme.
Kuid enamik psalmidest on siia koondatud hardushetkede jaoks.
Kokku mitte ühte, vaid viide raamatusse.
Meie ingliskeelses Piiblis on see jaotus ära märgitud.
Olete kindlasti märganud 1. raamat, 2. raamat jne.
Seega on viis hümniraamatut, mis kokku moodustavad Psalmid.
Tekstide pikkus on väga erinev. Lühim on Psalm 117, vaid paar salmi.
Kõige pikem on Psalm 119.
Üks mu sõber sattus kord ummikseisu, kui üritas kedagi tervendada,
too aga suri. Siis lasi ta teistel lugeda Psalmi 119,
ise samal ajal palvetamist jätkates.
See hoidis teised hõivatuna 20 minutit,
kuni surnud mees palve peale üles tõusis.
Tõsi see on, et Psalmi 119 lugemine hoiab inimesed pikalt hõivatuna.
Psalmide temaatika varieerub samuti,
alates isiklikest kuni maailmaasjadeni välja.
Ning tasand varieerub rõõmu- joovastusest sügava kurbuseni.
On laule masenduse-aegadel: "Miks oled rõhutud, mu hing?"
Need read korduvad refräänina Psalmides 42 ja 43.
Kõik need psalmid on heebrea luule- vormis ja seetõttu on õigeim viis
lugeda neid valju häälega. Ja mitte analüüsida.
Jutlustajatele meeldib psalme analüüsida, aga see ei toimi.
Õige on nende üle mõtiskleda, aga "tükeldamine" rikub luule ilu.
Üks psalm tuleb tervikuna läbi lugeda ja siis selle üle mõtiskleda,
lasta laagerduda ja kui vaja, uuesti üle korrata.
Panin kõigi viie raamatu psalmide numbrid siia kirja.
On huvitav, et kõik raamatud lõpevad doksoloogiaga ehk ülistuslauluga.
Iga raamat lõpeb auandmisega Jumalale.
”Doksoloogia” tähendabki ”au Jumalale”.
Esimese raamatu viimane psalm on ülistuslaul - Psalm 41.
Samuti Psalmid 72, 89 ja 106.
Psalm 150 on aga tervikuna ülistus- laul ja sellega Psalmid ka lõpevad.
Iga raamat niisiis lõpeb ülitusega. Selles on sõnum:
kuidas iganes sa end tunned, milline iganes on su meeleolu,
alati olgu lõpetuseks auandmine Jumalale.
Raamatute maht varieerub vastavalt psalmide pikkusele.
Esimene ja viimane on kõige mahukamad, üle 40 psalmi.
Teistes raamatutes on vastavalt 30, 16 ja 16 psalmi.
Arvatavasti määras raamatute mahu ära kirjarullide pikkus.
Viies raamatus tuleb Jumala nime kasutamisel esile huvitav muster.
"Elohim" ei ole otseselt nimi, vaid märgib sõna ”Jumal”.
Muuseas, väga huvitav sõna, sest see on mitmuse vormis.
Ühte jumalat märgib sõna ”El”.
Sarnaselt sõnale ”Allah”.
Kahte jumalat tähistab sõna ”Elohaa”.
Kolme jumalat märgib sõna ”Elohim” ja seda sõna ongi kasutatud
läbi kogu Vana Testamendi.
Ometi on seda mitmuse-sõna alati kasutatud koos ainsuse verbiga.
Huvitav, kas pole? Kolm ühes.
Esimene lause Piiblis on: ”Alguses lõi Jumalad taeva ja maa.”
”Lõi” on ainsuses, aga ”Jumalad” kolmikmitmuses.
Seega kolmainsus tuleb esile juba Piibli esimesest lausest alates.
Juudi mõttelaad pole seda veel tajunud, justkui loor oleks ees.
Nende arvates on Jumal Piiblis mitmuses sarnasel põhjusel kui meie
kuninganna ütleb "meie" või Margaret Thatcher ütleb ”me oleme vanaema.”
Teisisõnu, see on kuninglik "meie".
Kuid siin on enamat kui kuninglikkus - Jumal on kolm ühes.
Kas mõistate, et kui Jumalat oleks vaid üks, ei saaks Ta olla armastus?
Poleks võimalik öelda, et Jumal on armastus, kui oleks vaid üks jumal.
Samas ei usu me kolme jumalat, vaid ühte Jumalat kolmes isikus.
Seetõttu saamegi öelda, et Jumal on armastus - sest Ta pole üksi.
Niipalju siis Elohim-sõnast, mida Psalmides kasutatakse.
Jumala nimi aga on Jahve. Meie Iisraeli külaline selgitas,
et see nimi ühtlasi sisaldab kolme ajavormi: minevik, olevik, tulevik.
See on "olema" partitsiibivorm. Seda võiks tõlkida "olemine".
Jumal, kes oli ja on ja tuleb.
Kuid mulle meeldib sõna "alati".
Nime "Jahve" kasutatakse peamiselt 1. raamatus.
Jahve esineb 272 korda, samas kui Elohim vaid 15 korda.
2. raamatus on vastupidi - Elohimi esineb rohkem.
3. raamatus esineb samuti Elohim kolm korda tihemini.
4. ja 5. raamatus on olukord taas vastupidi: 339 Jahve, 7 Elohim.
Erinevused on tingitud nii Psalmide temaatikast kui autoritest.
Pea kõik kuningas Taaveti psalmid on 1. ja 2., mõned ka 5. raamatus.
Elohim märgib meie jaoks kaugelolevat Jumalat.
Ta on eemalolev, meist erinev. Kõige kõrgem Jumal.
Samas kui Jumala nime tundmine tähendab Tema lähedalolu,
lähedast, isiklikku suhet, mis meil Temaga olla võib.
Meil tuleb hoida tasakaalu mõlema vahel.
Me vajame mõlemat. Peame meeles pidama, et Jumal on ühtaegu
kaugelolev ja lähedane. Ta on erinev, kauge ja ometi väga lähedal.
Kui mõtled Temast vaid ühekülgselt, lähed tasakaalust välja.
Mõned muutuvad liiga familiaarseks, unustades, et Ta on Jumal.
Teised aga hoiavad Jumalast eemale ja väldivad kasutada Ta nime.
Sama on ka meie Issandaga.
Mõned ütlevad vaid "Kristus" ja see pole nii isiklik kui "Jeesus".
Jeesus on Tema nimi! Selle nime läbi on meil isiklik suhe Temaga.
Kui inimesele on kergem öelda Kristus kui Jeesus,
peaks ta endalt küsima, milline ta suhe õigupoolest on.
Meil tuleb kasutada nii tiitleid kui ka lähedast suhet kinnitavat nime.
Psalmid on kenasti tasakaalus. Need algavad ja lõpevad
nimega, mille Jumal on enda kohta teada andnud.
Edasi autoritest.
Suurema osa psalmidest kirjutas Taavet
ja need on koondunud peamiselt 1.-2. ning mõned 5. raamatussse.
On ka Korahi psalme.
Korah oli mees, Jumala poolt neetud, kes mässas Moosese vastu.
Kuid tema poegadest said templi kooriliikmed.
Nemad kirjutasid palju psalme. Need on 2.-3. raamatus, Ps. 42-49.
Asafi pojad olid samuti templi- kooris. Psalmid 73-83, 3. raamatus.
On ka mitmeid tundmatuid autoreid. Nende psalmid on 4. ja 5. raamatus.
Me ei tea, kes need kirjutas, kuid v-o meid isegi aitab teadmine,
et anonüümseltki võib kirjutada laule, mis on teistele abiks.
Mooses kirjutas ühe psalmi, 4. raamatus. See on teile tuttav:
”Issand, Sina oled meie abi põlvest põlve."
See laul põhineb Psalmil 90 ja selle autor on Mooses.
Seda lauluviisi kuuldes lähen lausa turri.
Lauldakse: ”Toetume Su käsi- varrele ja meie kaitse ei kõigu!”
Kui see nii on, miks me siis kulu- tame kaitserelvastusele miljoneid?
Juba Cromwelli ajast pärineb üks inglaste ütlus:
looda Jumalale, aga hoia püssirohi kuiv.
Niipalju autoritest.
Vaatame nüüd Psalmide tekkelugu.
Moosese psalm, Ps. 90, on vanim, ulatudes tagasi Moosese aega.
Kõige enam psalme kirjutas Taavet.
73 psalmil on tema nimi ja mitmed teisedki on kindlalt tema sulest.
Seega üle poole Psalmide raamatust on Taaveti kirjutatud.
Surres nimetas Taavet end ühe väga erilise nimega.
Ta tänas Jumalat, et võis eluajal olla "Iisraeli laulude lemmik".
Kuulsin kord toredat tunnistust pääste kohta.
Vastpöördunu kirjeldas: ”Kui koju läksin, laulis kogu maailm!
Läksin üle silla - oja laulis mulle! Ja linnud! Kõik laulis.
Läksin lauldes koju. Naine oli kodus, mina laulsin ja tema ka.
Naine oli õmblusmasinaga ametis ja seegi oli Singer (laulja ing.k).
Kogu maailm laulis!"
Mulle meenub üks kirurg, keda kohtasin Ameerikas.
Olime mõlemad samas telesaates.
Mees ööbis kord ühes üsna kehvas Ameerika hotellis.
Ta seisis neljanda korruse rõdul ja nõjatus vastu piiret.
Rõdu piire andis järele. Mees kukkus pea ees vastu kõnnitee betoonserva.
Ta kukkus pea lõhki ja suri. Ja viidi ära surnukuuri.
Kaks päeva hiljem äratas Issand ta surnuist üles.
Ja mees rääkis oma loo.
"Daily Mail" leheski kirjutatakse sarnastest lugudest.
Samas peame hoolega kõik sellised lood läbi katsuma.
Tol kirurgil oli niisiis taeva- kogemus, koos Issandaga.
Ta jalutas koos Issandaga taevases aias.
Ta kuulis kogu aeg muusikat.
Ta otsis pilguga koori või orkestrit, kuid ei näinud kedagi.
Mees imestas, sest muusika kostis lähedalt.
Korraga mõistis ta, et lilled ja puud laulsid.
Ta ühtlasi mõistis, et muusika on pandud kogu loodu sisse.
Sellise teadmisega ta naases.
Tänaseks on ka teadus seda tõestanud.
Lugesin hiljuti, et teaduslikult on võimalik salvestada puude muusikat.
Piiblis on see juba ammu kirjas!
Kogu loodu on laulust tulvil, puudki laulavad Jumalale.
Me lihtsalt ei kuule sellist laulu, kuna me pole õigel lainel.
Mul on kodus imeline inglite laulu salvestus.
Enamasti me inglite laulu ei kuule.
Tänu taevale, sest muidu ei teeks me enam suudki lahti!
Nende laul on nii imeline, et me ise ei julgeks enam laulda.
Kogu loodu on tulvil muusikat ja Psalmid toovad selle esile.
Taavet oli "Iisraeli laulude lemmik."
Tema taustaks oli karjaseamet ja laulma õppis ta karja hoides.
Iga päev käis ta karjas, pill kaasas.
Niimoodi Taavet laulma õppiski.
Ja just tema kogeski, et loodu ta ümber laulis kaasa.
Üks tõeliselt auline laulukoor oli igal hetkel ta ümber.
Saalomon olevat kirjutanud 1005 laulu, aga vaid pool tosinat
on Piiblis kirjas. Mis ülejäänud 999-ga juhtus?
Mul on asjast oma teooria ja mõned teist on sellega kursis.
Saalomoni kirjeldatakse alati kui targeimat meest Vanas Testamendis.
Kas tõesti see, kellel on 700 ämma, on tark mees?
Tal oli 700 naist ja 300 liignaist.
Mu teooria on, et armudes kirjutas ta igaühele neist armastuslaulu.
Aga kuna vaid üks neist naistest oli Jumala valik tema jaoks,
ongi vaid üks armastuslaul Piiblis kirjas.
Selline on mu teooria. Jään selle juurde, kuni küsin ta enda käest.
Need mõned psalmid, mida Saalomon kirjutas, on väga kaunid.
Üks neist lauludest valmis templi ehitamise ajal.
Taavet teatavasti ei tohtinud templit ehitada.
Ta küll ostis maad, kogus materjali, aga ei tohtinud ehitama hakata,
sest tema oli verd valanud.
Saalomon aga, rahuaja valitseja,
nagu ta nimigi tähendab (shalom e rahu), ehitas templi üles.
Psalm avab Saalomoni südamehoiaku. Tempel oli võimas, aga ta laulis:
”Kui Issand koda ei ehita, näevad ehitajad asjata vaeva.”
Milline mõte mehelt, kes ehitas Iisraeli võimsaima ehitise!
Kui Issand ise ei ehita, on kõik vaid aja ja raha raiskamine.
Edasi Korah, Asaf, Heman ja mitmed teised.
Miks ja kuidas üldse psalme kirjutati?
Psalmid tõusid esile elust enesest ja seetõttu kõnelevadki tavaelust.
Iga laul sündis mingist olukorrast või kogemusest tingituna.
Seetõttu leidubki siin rikkalikult tundeid.
Luuletusi kirjutavate inimeste tundeelu
lööb tavaliselt lõkkele mingis kindlas olukorras.
Mitmete psalmide puhul annab nende pealkiri ajaloolise vihje
mõistmaks, milliste sündmuste ajal Taavet need kirjutas.
14 psalmi seostuvad tema eluga - kogu ta elu on meie ees avatud.
Näiteks kord pidi Taavet põgenema oma poja Absalomi eest,
kes oli võimu haaranud. Taavet põgenes oma poja eest!
Psalm 3 ongi sel ajal kirja pandud ja lugedes tajud alandust,
mida isa tundis oma poja eest põgenedes.
Psalmi 7 pani Taavel kirja Kuusi-nimelisest benjaminlasest.
Psalmi 18 pani Taavet kirja pärast Sauli käest pääsemist.
Ta jooksis elu eest ja kui pääses vaenlaste käest, pani psalmi kirja.
Taavet tegi pattu kahel korral. Kõik te teate lugu Batsebaga,
kus saatanal polnud mingit osa, sest see oli Taaveti enda idee.
Peame olema ettevaatlikud selles, mida saatana süüks ajame.
Enamuse meie pattud puhul pole saatanal vaja üldse vaeva näha.
Pole mõtet teda süüdistada selles, kuhu ta otseselt ei sekku.
Batsebaga seotud patt oli lähte- punktiks järgnevale allakäigule.
Tol pärastlõunal sai alguse kogu rahva allakäik.
Saatanal polnud sellega pistmist, see oli Taaveti idee.
Aga kui prohvet Naatan teda tähendamissõna läbi manitses,
kirjutas Taavet Psalmi 51:
”Jumal, ole mulle armuline! Loo mulle puhas süda!"
Aga ennekõike ütles ta:
”Ära võta minult ära oma Püha Vaimu. Ära kustuta mu nime eluraamatust."
Psalm 51 tõepoolest puudutab südant.
Kuid Taaveti teises patus oli saatan osaline.
Aegu hiljem, kui Taavet oli võitnud kõik lahingud, küsis saatan:
"Kui võimas kuningas sa nüüd oled, Taavet? Kui suur su sõjavägi on?"
Mees poleks pidanud sõjamehi üle lugema, kuna lahingud olid võidetud.
Ta tegi seda uhkusest. Loeme, et saatan ahvates teda.
Ja nii Taavet lugeski kõik mehed üle.
Kui ta mõistis, milline patt see oli, kirjutas ta Psalmi 30.
Väga liigutav psalm, kus ta ütleb, et kuni ta ei tunnistanud pattu,
oli ta hääbumas ja katki, aga pattu tunnistades ta tervis taastus.
Temalt on mitmeid psalme.
Mulle meeldib käia neis paigus, kus Taavet psalme kirjutas.
Nii on neid parem mõista.
Surnumere ümbruses pole muud kui vaid sool ja liiv.
Kuid ühes paigas üleval mäekurus leidub koski ja veetiike.
Koha nimi on En Gedi. Kui satud Surnumere äärde, mine vaatama!
Ümberringi on kuiv kivikõrb, aga ühes mäekurus leiad toreda tiigi.
Tiigis saab lausa ujuda. Ja seal on ka kosed.
Kas keegi on seal käinud?
Just sealkandis leidub koobas, kus Taavet end Sauli eest peitis.
Kui Saul koopasse asjale tuli, hiilis Taavet ligemale
ja lõikas tüki Sauli kuuest.
Kui Saul end minekule sättis, hüüdis Taavet:
"Sa unustasid midagi! Oleksin võinud su tappa..."
Sauli süda muutus hetkeks ja ta ütles: "Oled parem mees kui mina.
Mina oleksin su siin koopas maha löönud!"
Ja tookord jättis ta Taaveti rahule.
Mitmed psalmid on kirjutatud just sealkandis, kus Taavet end varjas.
Värske vee lätteil. Veemotiivil on Taaveti psalmides suur roll.
Küllap ta värskendas end koskede all, kuna mainib palju veevoogusid.
On mitmeid veega seotud sõnakujundeid.
Ühtlasi kirjeldab ta tihti Jumalat kui "kaljut ja kindlust".
See on Masada.
En Gedist lõunas asub kolmnurkse põhiplaaniga kõrge kaljurünk,
kus toimus õudusttekitav viimane võitlus roomlaste ja juutide vahel.
Kindluse vallutamiseks ehitasid roomlased 1,5 a teed üles mäkke,
kuid üles jõudes avastasid, et kõik juudid olid endalt elu võtnud.
Roomlased tundsid end petetuna. See Masada-lugu on vapustav.
Nii nägi see kaljukindlus välja. Seal ülal polnud mingit ohtu karta.
Ma ei kahtle hetkekski, et kui Taavet kirjeldas Jumalat
kalju ja kindlusena, mõtles ta võrdkujuna Masada peale.
Võime neis paigus ringi jalutada ja mõista psalmide elulist konteksti.
Taavet on oma lauludes väga aus.
Ta nö. paiskab kõik välja - kogu oma siseelu.
Mehe puhul on see üsna ebatavaline, sest meestel on väga raske
oma tundeid sõnadesse panna.
See on üks põhjus, miks enamasti naised avalikult palvetavad.
Meeste jaoks pole see lihtne.
Naistel on keeleline osa ajus rohkem arenenud.
Seetõttu ongi enamus tõlkidest naised, sest neil on palju kergem
oma mõtted ja tunded sõnadesse panna.
Meie, mehed, peame seda õppima.
Seega loodan, et homme hommikul kuuleme mitmeid mehi
palvetamas ja tunnistamas.
Probleem on olemas, aga Püha Vaim saab selle ületada.
Seepärast on ülioluline saada Püha Vaimuga ristitud.
Esimene asi, mida Ta puudutab, on su keel,
vabastades sind oma tundeid väljendama.
Tean mehi, kes polnud poisikesepõlvest peale enam nutnud,
kuid Püha Vaimuga täitudes õppisid nad uuesti, mis on nutmine.
Vaim saab taasvabastada nii meie tunded kui sõnad.
Need psalmid on ilmselgelt kirja pannud mees, kelles on Püha Vaim.
Taavet mõistab seda. On vähelevinud, et mees kirjutab
luuletusi, olles aus nii oma sisemiste hirmude kui murede osas.
Psalm 23 peegeldab otseselt Taaveti igapäevaelu karjaseametis.
Meenub üks pime mees, George Mattheson.
Tal oli eriline pimedate käekell, mida ta hoidis oma vesti taskus.
Kord kella üles keerates ütles ta Jumalale nii:
”Mu süda on nõrk ja vilets, kuni see tegutsema panna.
Sellel pole kindlat vedru, see sõltub ülekeeramisest.
See ei saa vabalt tuksuda, kuni Sa pole seda vabastanud
ja armastusega pitseerinud, et igavesti valitseda."
Teate seda laulu? See on pimeda mehe tehtud
ja sai alguse kella üleskeeramisest.
Samamoodi on ka psalmidega - need on sündinud igapäevaelust.
Üks psalmidest, Ps. 29, sündis tugeva äikesetormi tõttu.
Taavet oli tormi ajal lageda taeva all.
Iga salm selles laulus räägib Jumala häälest,
sest just niimoodi Jumala hääl kõlab, ku Ta räägib.
Kui Ta ütles peale Jeesuse ristimist ”see on mu armas Poeg,
kellest mul on hea meel", arvasid inimesed, et see oli kõuekõmin.
Kui tahad teada, kuidas kõlab Jumala hääl, mõtle kõuekõmina peale.
Mitte kõik psalmid pole isiklikku laadi.
On ka rahvusliku alatooniga psalme, mõeldud kogu Jumala rahva jaoks.
On suur erinevus kriisist sündinud psalmide
ja vaiksest tavaelust sündinud psalmide vahel.
Mitmed psalmid on sündinud just kriisiolukorras.
Ja rahvuslikud psalmid ongi sündinud rahvuslikus kriisiolukorras.
Mäletan, kuidas II maailmasõja ajal olid meie maa kirikud puupüsti täis.
Ühtäkki hüüdsid kõik Jumala poole. Eriti Dunkirki lahingu ajal.
Näib, et ilmastikuga seotud ime pööras selle lahingu brittide kasuks.
Rahvuslikes kriisiolukordades hüüavad inimesed Jumalat appi.
Kriisi ajal laulame: ”Issand, Sina oled meie kaitse põlvest põlve!"
Mitmed psalmid seega seostuvad rahvuslike kriisidega,
kuid nii mõnedki sünnivad tavasünd- muste ajel, näiteks kroonimisest.
Näiteks Ps. 2 kirjutas Taavet Saalomoni kroonimise ajaks.
Lauluteksti lugedes tajud Taaveti igatsevat soovi oma poja suhtes,
et näha Jumala tõotuse täitumist.
"Mina olen Isa su pojale tema kuningaks olemise ajal.
Psalmis öeldakse: ”Täna ma sünnitasin sinu, sina oled mu Poeg."
Mitmed psalmid õhutavad meid elama jumalakartlikku elu.
Psalm 119 julgustab meid Piiblit lugema.
Siin leiame igast salmist Piibliga seotud sünonüümi.
Näiteks: ”Issanda seadused", "Issanda käsud",
"Issanda määrused", "Issanda otsused" jne.
See psalm õhutab Piibli tundmaõppimist.
On psalme, mis julgustavad palvetama.
Psalm 92 rõhutab hingamis- päevapidamist ehk sabatit.
Siin öeldakse, et see peab kestma kogu päeva, mitte vaid hommikuti.
”Hea on hommikul kuulutada Sinu heldust ja öösel Su ustavust!”
Siit said alguse pühapäevased hommiku- ja õhtujumalateenistused.
Tänaseks on see enamasti hääbunud. Nüüd kestab teenistus hommikuti
1,5 tundi ja ülejäänud päev kulub muude tegemiste peale.
Nüüd pole me teatavasti enam sabati-seaduse all, sest see on
osa Moosese seadusest. Meile on iga päev "Issanda päev".
Mõned psalmid annavad üldiseid käitumisjuhiseid.
Lõpetuseks vaatame psalmide liigitust.
Psalmid 22-24 moodustavad kõige olulisema rühma.
Taas on tegemist nö. kihilise ülesehitusega.
Probleem on selles, et inimestele meeldib osad kihid välja jätta.
Kuid need psalmid kuuluvad kokku.
Nimetan neid ”risti-, saua- ja krooni-psalmideks”.
Need räägivad Issandast esmalt kui päästjast, siis karjasest
ja seejärel valitsejast.
Psalm 22 algab nii: ”Mu Jumal, mu Jumal, miks Sa mu maha jätsid?"
Edasi juba Psalm 23: "Issand on mu karjane".
Enne, kui tuled risti juurde ja kohtad Issandat oma päästjana,
pole sul õigust nimetada Issandat oma karjaseks. Mõistate?
Seetõttu ei peaks me niivõrd tihti laulma Psalmi 23.
Seda lauldakse nii uskmatute matustel kui jalgpallivõistlustel.
Inimesed, kes pole iial läbi elanud Psalmi 22, arvavad,
et võivad Psalmi 23 enda omaks pidada.
Need aga, kes tunnevad Issandat oma karjasena,
peavad meeles hoidma Psalmi 24:
”Kes on see Aukuningas? Avanege, väravad!"
Siin näeme Issandat oma Aukuningana!
Kuningate Kuningas. Isandate Isand.
Jeesus saab olla meie Hea Karjane vaid seetõttu,
et on esmalt meie Päästja ja seejärel tulevane Kuningas.
Kui tahame saada vaid Karjase-osa ilma eelneva ja järgnevata,
vääname Jumala sõnu. Need psalmid moodustavad terviku.
Ühes oma raamatukeses pealkirjaga ”Märkmeid Piiblist”
olen need kolm psalmi tänapäevakeelde ümber pannud.
Loen paar lõiku ette.
”Mu Jumal, mu Jumal, miks? Miks oled mu ihuüksi jätnud?
Miks just minu? Miks näid olevat nii kaugel?
Liiga kaugel, et mind aidata või kuulda mu oigamist.
Mu Jumal! Hüüan päevavalges, aga ei saa Sinult vastust.
Ulun ööpimeduses, aga kergendust ei leia.
See pole võimalik! Sa oled ju läbinisti hea!
Esiisad lootsid täielikult Su peale ja Sa aitasid nad hädast välja.
Nad usaldasid Sind ja pääsesid.
Kui nad lootsid Su peale, ei jätnud Sa neid kunagi maha.
Kuid mind koheldakse nagu ussikest, mitte inimest.
Inimesed ei hooli minust, rahvas põlastab mind.
Kõik, kes mind näevad, pilkavad mind,
näitavad keelt, kehitavad õlgu ja irvitavad:
kui Issand on tema õigus,
eks toogu ta siis sellest olukorrast välja!
Kui Issand teda nii väga armastab, eks tulgu siis teda vabastama!
Kui nad vaid teaksid...”
See psalm seostub ilmselgelt Jeesusega enne Tema surma,
sest see lõppeb nii: ”see on lõpetatud.”
Edasi Psalm 23.
”Ainus tõeline Jumal, juutide Jumal hoolib minust kui üksikisikust,
nii nagu karjane oma lambast.
Ja mul pole kunagi puudu millestki, mida tõeliselt vajan.
Ta juhib mind puhkama sinna, kus on külluslikult rooga,
siis viib mu edasi, andes alati kosutust.
Ta annab mulle uut elujõudu, kui olen kurnatud,
Ta hoiab mind õigel teel, et Tema hea maine säiliks.
Ja isegi kui pean minema läbi sügava ja pimeda kuristiku,
kus kõikjal varitseb oht, ei karda ma viga saada,
sest Sa oled seal mu kõrval.
Oma sauaga Sa juhid ja kaitsed mind.
Psalm 24:
”Tehke linnaväravad pärani lahti! Avage vanad kindluseuksed!
Vägev Majesteet on saabumas!
Kes on see imeline Kuningas?
Ta on juutide võimas Jumal! Iisraeli võitmatu Jumal!
Tehke linnaväravad pärani lahti! Avage vanad kindluseuksed!
Vägev Majesteet on sisenemas!
Kes on see imeline Kuningas?
Jumal, kes käsutab kogu universumi kõiki jõude!
Tema ongi see imeline Kuningas.
Jää hetkeks vaikseks ja mõtle Tema peale."
Kui huvi on, saate siit lisa lugeda.
Psalmid on väga kõnekad ja need kolm psalmi kuuluvad kokku.
Me ei tohiks võtta Psalmi 23 ümbritsevast kontekstist välja,
vaid peame käsitlema kõiki kolme koos.
Järgmisel korral vaatame teisi liigitusi.
Tõlge: Mairi Sepp