GAMLA TESTAMENTET ÖPPNAS
HEBREISK POESI
I dag är mitt tema hebreisk poesi.
I dagens biblar är det lätt att skilja mellan poesi och prosa.
Prosan står i fulla spalter.
Meningarna följer tätt på varan- dra. Texten är uppdelad i stycken.
Poesin har kortare rader. Texten är uppdelad i verser.
Den minsta enheten är strofen, inte stycket.
Varför är det här av vikt?
Varför är det viktigt att Bibeln skiljer mellan poesi och prosa?
Den hebreiska poesin är annor- lunda än den vi är vana vid.
Då Gud talar i prosaform -
överför Han Sina tankar till våra sinnen.
Då Gud talar i poesins form -
överför Han Sina känslor till våra hjärtan.
Det här är en nyckel som öppnar Bibeln för oss.
Då man läser Bibelns poesi tar man ställning till Guds känslor.
I Bibeln finns mycket om Guds känslor. Gud har djupa känslor.
Vi påverkar Hans känslor varje dag.
Vi får Honom att känna sorg, lycka eller ilska.
Vi påverkar Guds känslor hela tiden.
Det Gud känner för oss är viktigare än det vi känner för Honom.
Därför är det viktigt att studera poesi och prosa.
Nästa gång ska vi behandla Psaltaren och sedan Jobs bok.
Därför har vi orsak att förstå hebreisk poesi.
En stor del av profeterna skriver talad poesi.
De talade direkt från Guds hjärta och om Hans känslor.
Det är mycket viktigt. Bibeln kan studeras alltför intellektuellt.
Det är lika viktigt att känna Guds känslor som Hans tankar.
Bibeln talar om Guds känslor med hjälp av poesi.
Vi talar till varandra i prosaform.
Det vore konstigt att prata i poe- sins form. Poesi är konstruerat.
Inom poesin måste man först fundera över vad man ska säga.
Inom prosa kan man säga direkt. Tänk dig att jag talade till Enid:
Middagen duka, min älskade, hur ljuvligt doftar inte pajen?
Smutsig kniv du gav. En ren jag kan få i dess ställe?
Ingen annan dukning jag få. Alltså mer utav denna taga jag må.
Jag pratar inte så här.
Jag skulle vara tvungen att noga välja mina ord innan jag kom hem.
Det är ett konstgjort vis att tala.
Det är inte normalt tal. Varför används det då?
Varför skapa poesi?
Svaret är att den tilltalar och påverkar på ett speciellt sätt.
Poesin berör en människa på ett djupare plan än prosan.
Därför finns det poesi på kort:
alla hjärtans dagskort, födelsedagskort och julkort.
De är budskap från hjärtat. Därför använder vi poesi.
Börjar ni få en känsla för poesin?
Det är bra att få en känsla för poesin.
Poesin når djupare i sinnet och hålls kvar i minnet längre.
Det är lättare att minnas poesi än prosa från skoltiden.
Vi kommer ihåg dikter vi lärt oss som barn. De hålls kvar i minnet.
Många lär sig teologi via sånger och psalmer -
eftersom de är poetiska.
Därför är det viktigt att det finns innehåll i sånger.
Vissa moderna sånger har alltför lite innehåll.
Charles Wesleys undervisande psalmer förmedlar verkligen info.
Poesin lagras i hjärnans intuitiva och konstnärliga del -
där de bevaras bättre.
De går också djupare i hjärtat och berör känslolivet.
Jag ska nu läsa en dikt.
Tillsammans de gå i gränder, stjärnorna stråla så ljusa
Grinden han öppen nu vänder, hon vill ej le eller tjusa,
Han heller ej om detta är mån, hon kan ej vara så go'
Han är ju bara en bondes son och hon - en Jerseyko!
Dikten berörde två sorters känslor.
Den berörde våra romantiska känslor.
Vårt hjärta kanske började slå.
Slutet berörde våra humoristiska känslor.
Effekten hade inte varit den samma ifall jag hade talat i prosaform.
Poesin rör oss på ett djupare plan.
Den kan utmana oss på ett djupare plan än prosan.
Jag citerar ofta en dikt av Studdert Kennedy.
Han var en känd soldat- präst under I världskriget.
Han kallades Woodbine Willie. Han gav soldaterna billig tobak.
Han blev kyrkoherde Shrewsbury.
Dikten heter Likgiltighet.
Lyssna noga, för den utmanar verkligen din vilja.
Då Jesus kom till Golgata, hängdes han på ett kors
Med spikar genomborrade man hans händer och fötter
Men en törnekrona krönt, sår röda, djupa
De dagarna var hårda, grymma, och människokött billigt
Då Jesus kom till Birmingham, bara ignorerade man Honom
Man rörde inte ett hår, bara lät Honom dö
Människans sinne var ömt, man orsakade ingen smärta
Man bara gick förbi på gatan, och lät honom ligga i regnet
Ändå ropade Jesus: "Förlåt dem. De vet inte vad de gör."
Vinterregnet piskade på, vätte ner Honom helt och hållet
Människorna gick hem, gatorna blev tomma
Ingen såg Jesus, hukad bredvid en vägg
Han ropade på Golgata
Den här dikten berör verkligen.
Poesin berör hela människan: hjärtat, sinnet och viljan.
Därför har Gud använt sig av så mycket poesi.
Poesin strävar efter att göra orden vackra och intressanta.
Därför tilltalar poesin oss. Orden berör vårt sinne för skönhet.
Sinnet för skönhet är att förstå balans, symmetri och proportioner.
En vacker människa har balanserade drag.
Symmetrin tilltalar oss i poesin.
Orden är i balans. Raderna är lika långa.
Det finns tre saker som gör poesin vacker.
Den första är rimmet.
Det är typiskt för engelsk poesi men inte för hebreisk.
Engelsmännen rimmar gärna.
"Vid en liten å, ska din stuga stå."
"Om jag lever då, ska jag hälsa på."
Där finns slutrim hela vägen.
Många barnramsor har rim.
Diktaren John Betjeman var en mästare på rim.
Det finns också poesi utan slutrim.
Om orden ordnats vackert så är det också poesi.
Numera sysslar man med chockrader:
"30 dagar september, april, juni och november. Övriga 31. Rättvist?"
Chockraden bringar något oväntat och söndrar diktens rytm.
Oregelbundenheterna är också viktiga inom poesin.
En annan grej är rytmen. Den gör dikten vacker.
Rytmen kallas versmått. Den baserar sig stavelser.
Limericken är ett klassiskt exem- pel. Den följer alltid samma rytm.
Det gäller också den hebreiska poesin.
Det populäraste versmåttet inom engelsk lyrik är 4/3-rytmen.
"Pojken stod på det brinnande däcket, de andra hade flytt."
4/3-rytmen används ofta inom hebreisk poesi -
och i psalmer på vers i Skottland.
Herren är min herde, mig skall inget fattas - 4
Han för mig till vila - 3 Till gröna ängar för Han mig - 4
Vid stilla vatten - 3
På grund av rytmen kommer vi ihåg orden.
I rytmen är det viktigt att betoningen är på rätt stavelse.
Beklagligt ofta är betoningen på fel stavelse numera:
Allt gott gör vår Fader, vår allas Gud och Konung
Betoningen faller på ordet och. Ordet Gud är utan betoning.
På det sättet kan man skilja mellan god och dålig poesi.
Om betoningen inte är på rätt ord når budskapet inte oss.
I hebreisk lyrik faller tyngden på rätt ord -
men det är svårt att överföra till ett annat språk.
En tredje viktig sak inom poesin är upprepningen.
Det finns alltså slutrim, rytm och upprepning.
Att upprepa ett ord eller en rad gör texten poetisk.
"Brutus är en ärans man. Brutus är en ärans man." Känner ni talet?
Upprepningen gör meningen poetisk.
Bä, bä, vita lamm har du någon ull? Ja, ja kära barn ...
Upprepningen ger balans. Vi har två öron, ögon, händer och fötter.
Att upprepa orden skapar lyrik, balans och symmetri -
speciellt då man upprepar två gånger.
Vackra ljud är nyckeln. Poesi borde läsas högt.
Den öppnar sig inte så väl om man bara läser tyst.
Psalmerna lönar sig att läsa högt.
Man får mer ut av dem då man läser dem högt.
Den finns något tillfreds- ställande i lyrik som läses högt.
Innehållet är i ett trevligt paket.
Lyriken får till stånd förundran -
som inte finns i prosatext.
Förundran är halv- vägs till lovprisning.
Därför är alla psalmerna i diktform.
Här är en barnsång:
"Blinka lilla stjärna där, hur jag undrar var du är
Fjärran lockar du min syn, likt en diamant i skyn."
Förundran kan dödas genom att göra texten vetenskaplig.
Här är en annan version:
"Blinka lilla stjärna där, jag vet nog vad du är"
"Du är avkylnad gas som blir till massa"
Den barnsliga förundran är borta.
Eller denna?
"Scintillera, scintiellera, glob, jag vill utreda dina egenskaper"
"Du är högt i etertillstånd, och liknar kolrik sten"
Blinka lilla stjärna kan dödas med hjälp av vetenskap.
Prosa är vetenskapens språk.
Poesin är det förundrade hjärtats barnaktiga språk.
Så långt om poesi i allmänhet.
Poesin är också visuell förutom verbal.
Den målar ständigt bilder i medvetandet, som kan ses.
För att skriva dikter behöver man fantasi.
Man använder metaforer, liknelser och sinnesbilder.
"Blinka lilla stjärna där, likt en diamant i skyn"
Det är en sinnesbild man kan se.
I en psalm står det: "Som hjorten trängtar till vattenbäckar" -
"så trängtar min själ efter dig, o Gud."
Man kan bilda en sinnes- bild av ett törstigt djur.
Engelsk poesi grundar sig på -
grekisk och romersk poesi.
Tonvikten är på hur det låter.
I hebreisk poesi är tonvikten på betydelsen.
Om man inte ser upp kan ljuden bli viktigare än betydelsen.
Man kan uppskatta hur dikten låter men man når inte budskapet.
Edward Lear och Lewis Carroll är mästare på nonsensdiktning.
Känner ni till dikten Tjatterskott?
Det bryning var, och slimiga tovar i styckern gynde och norrade.
Smändiga var alla borogovar, -
och vilna rator skrorrade. (Övers. Harry Lundin)
Fin poesi, men utan budskap.
I hebreisk diktning ligger inte tonvikten på -
hur orden låter, utan i betydelsen.
Därför vill vi fokusera på betydelsen.
Rim är ovanligt i hebreisk lyrik.
Där finns en del 4/3- och 3/3-rytmer -
men i huvudsak baserar den sig på upprepning.
Upprepningen är nyckeln till hebreisk poesi.
Vi kallar det för parallellism. Det är att säga något två gånger.
Som sagt har vi två ögon, öron, händer och fötter.
I hebreisk lyrik använder man verspar -
två meningar som hör ihop.
Meningarna kan höra ihop på olika sätt.
Den andra meningen kan till exempel upprepas i hela psalmen.
Man säger en första fras, sedan: "Evigt varar Hans nåd".
Sedan en andra fras och: "Evigt varar Hans nåd".
Refrängen används som versparets andra del.
Vi ska försöka läsa en sådan dikt högt senare.
En dikt med verspar passar den antifoniska sångstilen -
i vilken två körer tar turer.
Den första kören sjunger första den första meningen.
Den andra kören svarar genom att sjunga den andra meningen.
Psalmerna är imponerande om de läses eller sjungs så.
Den ena halvan läser den första frasen, den andra följande.
Det lönar sig att prova.
I Nya Testamentet användes psalmerna som lovsånger.
I moderna sånger sjunger man bara ett par psalmverser.
Innehållet blir bristfälligt. Det viktigt att använda hela psalmer.
Sjung eller läs hela psalmer i församlingen.
Läs verserna så att en halvan i salen svarar.
Versparen hänger samman på tre sätt.
I dem finns parallellism:
"Vart skall jag gå för din Ande, vart ... fly för ditt ansikte?"
Samma sak sägs två gånger.
Säg ni: "Vart ska jag gå för din Ande?"
Svara: "Vart ska jag fly för ditt ansikte?"
"Vart ska jag gå för din Ande?"
"Vart ska jag fly för ditt ansikte?"
Där finns ett eko.
Den första versen ekar i den andra.
Då något sägs två gånger stannar det kvar i minnet.
Tanken kommer fram två gånger.
Då jag talar i ett främmande land stjäl tolken hälften av min tid.
De som förstår engelska får samma budskap två gånger:
först på engelska och sedan på sitt eget språk.
De får mer än de som bara förstår tolken.
Upprepning är bra för tonvikten, den antifoniska sångstilen -
och balansen.
Ofta är det inte bara upprepning. Den andra versen för tanken vidare.
Det finns många metoder. Vi kan ta Psalm 6 som exempel.
"Herre, straffa mig inte i din vrede, tukta mig inte i din förtörnelse."
Att straffa är verbalt. Tuktan är redan bestraffning.
Den andra versen tar samma tanke lite längre.
"Straffa mig inte. Tukta mig inte." Verserna hör ihop.
Vi ska se på följande vers:
"Var mig nådig, Herre, ty jag är kraftlös."
"Hela mig, Herre, ty ända in i mitt innersta är jag förskräckt."
I den första versen talas det om att vara kraftlös.
I den andra versen känner man smärta och ber om helande.
Hoppas detta inte förstör er känsla för poesi.
Att analysera poesi är som att riva en blomma blad för blad.
Poesin behöver upplevas i hela sin skönhet.
Jag vill hjälpa er att förstå Psaltaren:
Varför och hur är den skriven? Det finns tre olika verspar.
Den första är synonym: samma tanke med olika ord.
Den andra är motsatt.
I den presenteras en motsatt tanke i den andra raden.
Balansen uppstår genom att ställa tankarna mot varandra.
"De som sår med tårar skall skörda med jubel."
Märker ni motsatserna? Så/skörda, tårar/jubel.
Här har motsatsen byggts in i versparet.
Det kallas för motsatt verspar.
I ett synonymt verspar finns samma tanke med olika ord.
Den kan upprepas som sådan, eller så förs tanken vidare.
I bägge sägs samma tanke på olika sätt.
Här förekommer motsatta tankar tillsammans.
"Gråtande går de ut och bär sitt utsäde."
"Med jubel kommer de åter och bär sina kärvar."
Verserna ger extra ljus:
skörda/kärvar, så/utsäde, gå ut/komma åter.
Sedan finns det syntetiska verspar.
I dem kompletterar slutet början.
De upprepar inte och skapar inte motsatser. De kompletterar.
"Herren är min herde, mig skall intet fattas."
Den andra raden är ett resultat av den första.
Psalm 23 bygger på syntetiska verspar.
"Han låter mig vila på gröna ängar," -
"han för mig till vatten där jag finner ro."
Raderna öppnar sig då man tänker på herdens arbete i Mellanöstern.
Herden måste dagligen vandra upp till 25 km för att hitta gräs.
En god herde vet var det finns goda betesmarker.
Fårets näsborrar ligger väldigt nära munnen.
De kan inte dricka om inte vattnet är stilla.
Om de försöker dricka strömmande vatten -
får de vatten i luftstrupen.
Herden måste känna till betes- markerna och de lugna vattnen.
Bilden av den kunniga herden målas upp.
Det är syntetisk poesi.
Inom de här tre diktformerna finns många typer av variation.
Man bryter ständigt mot formen -
för att intresset ska bevaras och texten hållas fräsch.
Ibland bryter man mot rytmen eller textformen.
Ibland finns det tre rader i stället för två.
Här är tre rader ur Psaltaren 29:
Ge åt Herren, ni Guds söner, ge åt Herren ära och makt!
Ge åt Herren hans namns ära
Här är tre rader som blir allt starkare.
"Ge åt Herren ära" är refrängen. I den lägger man till ord.
Här är en annan, Psaltaren 3: Hur många är inte mina fiender! -
Många reser sig mot mig.
Många säger : "Det finns ingen frälsning för honom hos Gud."
Ordet många upprepas. Hur orden placeras varierar.
Ibland faller ett ord eller en mening bort.
Poesin är full av bilder.
"Som en far förbarmar sig över barnen," -
"så förbarmar sig Herren över dem som fruktar honom."
Här är en bild av en öm fader och hans barn.
Ibland blandas raderna.
Den första radens början förenas med den andra radens slut.
"Ty Herren känner de rättfärdigas väg," -
"men de ogudaktigas väg leder till fördärvet."
"Väg" har bytt plats.
Min avsikt är att hjälpa er att uppskatta hebreisk poesi.
Den har ibland såsom stigande trappsteg.
"Herrens röst bryter ner cedrarna, ... bryter Libanons ... i stycken."
Den andra raden kommer med ett nytt budskap: "Libanons cedrar".
Ibland grundar sig poesin på bokstäverna i alfabetet.
Jag kommer att tänka på en hit sedan år tillbaka.
"A, du är min amour, B, du är min baby" -
"C, du är så charmig" ... Bäst att sluta.
Det är en akrostikon.
Den grundar sig på alfabetet, såsom många psalmer.
Den första versen är alef, A, och så följer verserna alfabetet.
Psaltaren 119 är lång. Den bara fortsätter.
Varje stycke börjar med en ny bokstav, psalmen igenom.
Det är konstgjort.
Vissa säger att man inte ska tala konstgjort till Gud -
utan man ska tala spontant det man kommer att tänka på.
Då använder man bara prosa då man talar till Gud.
Jag tycker att man också borde använda poesi.
Då måste man fundera över vad man ska säga.
Så föds många sånger och psalmer.
Någon funderar och förbereder det han vill säga till Gud.
Vi använder ett konstgjort språk då vi sjunger psalmer.
Tack vare det kan vi sjunga tillsammans.
Om var och en sjöng det han ville säga Gud skulle det uppstå kaos.
Lovsången blir individuell, inte gemensam.
Poesin i lovsången har den för- delen att vi sjunger tillsammans.
I vår familj var det brukligt att våra barn väckte mig -
tidigt en viss dag på året.
Alla våra tre barn stod vid sängen -
och läste dikter i en mycket konstgjord ton.
Sedan gav de mig en påse med sitt favoritgodis.
Det hände en gång per år.
De sjöng: "Har den äran i dag ..."
Det var konstgjort att de stod i rad och läste med en röst.
Hade det varit trevligare -
om var och en för sig hade sagt: "Pappa, jag älskar dig"? Nej.
Då hade de inte gjort det som familj.
Det att de sjöng tillsammans betydde mer för mig -
eftersom de hade ett förhållande till varandra.
Herren tycker om att vi säger något tillsammans.
Därför använder vi konstgjort språk, ord som andra skrivit.
Herren tycker det är underbart att se oss sjunga tillsammans.
Så uttrycker vi: "Vi gör det här tillsammans."
Det lyckas med hjälp av poesi.
Jag är glad över poesin.
Hebreisk poesi är lätt att översätta till andra språk.
Dikter på rim är mycket besvärliga att översätta -
eftersom det andra språkets ord inte passar med slutrimmen.
Jag använder mycket dikter i mina predikningar.
Den ursprungliga tanken går förlorad då talet tolkas.
Den hebreiska poesins fördel är att den kan översättas.
Dikterna går att översätta till och med till engelska.
Versparens balans bevaras vid översättning.
Rör poesin också vid Guds hjärta? Jag tror det.
Kung David visste det.
Profeterna visste att poesin bäst når människohjärtat.
De har verkligen funderat över vad de vill säga.
Den Helige Ande satte tankarna i diktform så att folk skulle minnas.
Jag tror att det också berör Guds hjärta.
Hos Gud finns mycket som syns också i oss.
Nog vet ni ju att Gud skrattar?
Så sägs det i Psaltaren 2. Därför kan också vi skratta.
Han går. Gång är en hälsosam motionsform.
Gud sjunger. Vi ska snart undersöka profeten Sefanja.
Han berättar att Gud brast ut i sång på grund av oss.
Gud gläder sig över oss genom sång. Därför sjunger också vi.
Visst vet ni att Gud visslar? Hur många har läst det?
Sex. Visst läser ni Bibeln?
Det hittas i Jesajas första kapitel i alla översättningar.
Gud visslar, så vi kan också. Kanske gör vi så strax -
om Max ger oss ton. Vi kan vissla inför Gud.
Jag tror att poesi berör Hans hjärta -
därför att någon på förhand tänkt ut vad den ska säga.
Någon har ansträngt sig: Hur kan jag bäst uttrycka det här?
Någon har gjort en sång eller psalm. Det är vackert.
Senare ska vi sjunga en sång jag skrivit.
Nu sjunger vi: "Majestät, ära och majestät".
Männen visslar och kvinnorna sjunger.
Om du är man och inte kan vissla kan du sjunga, men du märks.
Jag förbjuder inte kvinnor att vissla.
Bäst går det om männen visslar och kvinnorna sjunger.
Vi behöver en ton. Här finns 50-60 blåsare.
Vi ska prova.
Vi visslar och sjunger för Gud.
Majestät, ära och majestät -
tillhör Jesu, vår Kung i evighet lång
Segermakt, ära och guddomsprakt
Upphöj vår Kung, till Honom sjung vår segersång.
Du har makt, ära och prakt, Du är den högste
Du, Guds Lamm, vi träder fram till Dig med vår lovsång
Översättning: Andreas Forsberg