GAMLA TESTAMENTET ÖPPNAS
5 MOSEBOKEN DEL 1
Om du besöker en synagoga, leta rätt på ett stort skåp i hörnet.
Det är vanligen täckt med en gardin. Här är en miniatyr.
Om du får lov att öppna det -
finner du bokrullar inuti ett vackert broderat tyg.
De är Mose lagar, de fem första böckerna i Bibeln.
Judarna kallar dem Tora eller anvisningar.
Här är de på hebreiska.
Varje bokrulle namngavs efter de första orden.
Så kände man igen rullarna då de togs fram.
Första Moseboken är på hebreiska "I begynnelsen".
Femte Moseboken är på hebreiska "Orden" -
eftersom den första meningens första substantiv är "orden".
På engelska är namnet "Deuteronomy".
Då Gamla Testamentet översattes till grekiska -
måste man hitta på ett nytt namn. Namnet kom från två ord:
"deutero", "den andra", och "nomos", "lag".
Den femte boken i Bibeln började man kalla "Deuteronomy" -
"den andra lagen".
Den innehåller de tio budorden -
precis som i 2 Moseboken.
Lagen kommer två gånger, i 2 Mos 20 och 5 Mos 5 finns de tio budorden.
Boken fick namnet av detta, "den andra lagen".
Varför kommer de tio budorden en gång till?
Förutom dem förekommer de 613 lagarna som Mose -
gav israeliterna i 2 och 5 Moseboken. Varför?
Ledtråden finns i 4 Moseboken.
Enligt den skrevs 5 Mos 40 år efter 2 Mos.
Under de här 40 åren dog en hel generation.
Alla vuxna som hade kommit från Egypten -
och hört de tio buden på Sinai hade dött.
De bröt mot lagen så snabbt -
att Gud förbjöd dem att komma in i det Förlovade landet.
"Ni ska vandra i ödemarken i 40 år, tills ni alla har dött."
Den nya generationen var barn då de gick igenom havet -
och slog läger vid foten av Sinais berg.
Inte många kom ihåg uttåget ur Egypten.
Den nya generationen måste få höra lagen igen.
Den måste sluta ett förbund med Gud.
Också våra barn måste själva sluta förbund med Gud -
eftersom Gud inte har några barnbarn!
Man kan inte ärva detta, utan man måste själv stiga in i Guds löften.
Ett barn blir inte delaktigt i tidigare generationers förbund.
Mose måste gå igenom lagen en gång till.
Bara tre personer var vid liv från den äldre generationen:
Josua, Kaleb och Mose.
Josua var 80 år. Mose var 120 år.
Den nya generationen hade inte slutit förbund med Gud.
De hade inte sagt "Ja" till Gud.
Vid Sinais berg ingick folket äktenskap med Gud.
Gud berättade sina villkor för dem. Han sade hur de skulle leva.
De svarade jakande men handlade inte enligt villkoren.
Det uppstod också en annan kris:
folket hade förflyttats framåt i både tid och rum.
De hade slagit läger vid Jordans östra strand.
De skulle gå in i det Förlovade landet.
De hade fått vara rätt ensamma i ödemarken.
Nu fanns ett land bebott av fiender framför dem.
Dessutom skulle Mose inte gå in i med dem.
Också han hade förlorat sin rätt att gå in i landet.
Mose var 120 år.
Gud hade meddelat att han bara hade en vecka kvar att leva.
Han hade en vecka kvar med den nya generationen -
och han tänkte repetera allt från början.
Dessutom skulle de få se undret då vattnet delar sig igen -
inte Röda havet utan nu Jordan.
Alldeles som om Gud hade sagt: "Jag måste börja om. Jag -
visar min kraft genom att dela floden så ni kan gå in i landet.
Så här ska ni leva där."
Jag gjorde en ritning över den geografiska situationen.
Jag ber om ursäkt för kvaliteten.
Det blåaktiga är Jordanfloden.
Den omges av den så kallade Jordans djungel -
där det levde lejon och björnar på Gamla Testamentets tid.
Jordan ringlar sig genom djungeln till Döda havet.
Dalen är jordytans djupaste gravsänka.
Den går som den Stora gravsänkan genom Afrika.
Jordandalen ligger 300 meter under havsytan.
Om du flyger genom dalen -
får du ett bevis på att du har flugit under havsytan.
Dalen omges av berg. Moabs berg är på den här sidan.
Här är berget Nebo där Mose skulle dö.
Då han dog lutade han sig mot en sten på berget Nebo -
och tittade på det Förlovade landets kullar.
Han gick aldrig in dit.
Här var israeliternas läger, då 5 Mos gavs och skrevs ned.
På andra sidan floden i dalen låg Jeriko -
den första stad som de skulle erövra.
På kullarna ligger Ai, Siloa och Betel.
Denna sida om Judéens kullar var bara ödemark -
eftersom regnet faller på andra sidan kullarna -
på Medelhavssidan där naturen är frodig.
Därifrån mot Jeriko finns bara torr öken.
I riktning mot Jerusalem ligger en dal, Wadi Qelt.
Jag gick en gång igenom dalen från Jerusalem till Jeriko.
Där var tyst och öde.
Ovanför dalen finns Oljeberget och Jerusalem är på andra sidan.
Längre i norr reser sig Ebal och Gerissim.
Israeliterna skulle församlas där för att förnya Guds förbund.
Folket måste stå mellan bergen.
Vissa måste stiga upp på de två bergen -
och ropa ut förbundets välsignelser och förbannelser.
Först tog Gud folket genom Röda havet -
och först sedan slöt Han förbundet på Sinai.
Han förlöste och befriade dem först
och sade sedan hur de skulle leva.
I Bibeln visar Gud först sin nåd genom att rädda oss.
Sedan berättar Han hur man lever i tacksamhet mot Honom.
Den nya generationen skulle få se hur Gud räddade dem.
Han tog dem över den strida Jordan.
Den slingrande floden grävde ut stranden.
En klippa föll i floden och dämde upp den under några timmar.
Så hjälpte Gud säkert israeliterna över floden.
En klippa brast och fördämde floden.
Efter att ha sett undret skulle de gå vidare till förbundsberget -
där de skulle upprepa förbundets välsignelser och förbannelser.
Igen handlade Gud först och sa först sedan hur man skulle gensvara.
Den 40 år gamla föreställningen upprepades för den nya generationen.
5 Mos skrevs ned och talades i lägret, öster om Jordan -
då Mose ännu levde.
I 5 Moseboken finns nyckelmeningar som förekommer nästan 40 ggr.
En är: "Det land som Herren, din Gud, ger till dig."
Gång efter annan blir de påminda om att -
det land som de stiger in i är en oförtjänt gåva -
eftersom "Herrens är landet, och allt som finns i det." (Ps 24)
På byggnaden Royal Exchange i London står det skrivet i sten:
"Herrens är landet och allt som finns i det."
I jordtvister är det skäl att minnas -
att Gud äger landet och ger det till vem Han vill.
Paulus sade i Apg 17 i Aten på Aeropagen:
"Gud har fastställt tider och gränser för folken."
Jorden är Herrens. Han kan ge den till vem Han vill.
Meningen förekommer många gånger i 5 Moseboken.
Den här meningen förekommer lika ofta: -
"Gå och inta landet!"
Allt som du får av Gud är en gåva -
men du måste ta det. Annars får du det inte.
I en församling lade jag en chokladstång på predikstolen.
Jag sade att det första barn som hämtar den får den.
Barnen bara stirrade på stången.
Till slut tog en pojke stången och rev upp pappret.
Han åt den då han steg ned från scenen. De andra barnen var arga.
De var avundsjuka trots att de själva hade kunnat få chokladen.
Frälsningen är en gratis gåva från Gud, men man måste ta den till sig.
Gud tvingar oss inte att ta emot något.
Han sade: "Jag ger dig landet. Gå och inta det."
Det blev dyrt. Israeliterna måste kämpa för det.
Trots att Gud ger allt så måste vi anstränga oss för att ta det.
Det är principen i Gamla och Nya Testamentet.
Gud ger oss saker gratis -
men vi måste sträcka oss och ta tag i dem.
Var landet tänkt för dem för evigt?
Om man läser 5 Mos noggrant kommer man till två slutsatser:
Den första kallar jag villkorslös äganderätt.
Den andra kallar jag villkorlig besittning.
Det här gäller för Israel också i dag.
Vi måste komma ihåg båda.
Inom den villkorslösa äganderätten lovar Gud landet till dem för evig tid -
men det betyder inte att de alltid kan besitta det.
Besittningen är villkorlig.
Landets äganderätt är villkorslös och för evigt försäkrad -
men besittningen beror på hur du lever där.
5 Mosebokens budskap är enkelt: -
Du kan behålla landet om du bara följer min lag.
Men även om jag har gett dig landet och du äger det -
får du inte bo där och njuta av det om du inte håller min lag.
Kan du se skillnaden mellan dessa två?
Landet kunde tas ifrån dem om de inte levde rätt.
Profeterna påminde ständigt folket om det.
"Ni äger detta land men ni får inte njuta av det -
om ni fortsätter så här".
Förbundet förenade landet med Guds lag.
Också i dag är Guds löften villkorliga.
De är gåvor men hur du lever i löftena -
avgör hur du kan njuta av dem.
I 5 Moseboken finns en intressant punkt.
Förhoppningsvis blir ni inte skrämda av följande termer.
Det första ordet är det ovanligaste. Det används i antikens historia.
Då en kung erövrade länder -
så ingick han ett avtal med de erövrade länderna.
Det kallas för suzeränitetsavtal.
Ön Sarks regerande släkt kallas för suzerän.
Avtalet gjordes alltså mellan kungen och det ockuperade folket.
I avtalet konstaterades att om folket betedde sig si och så -
skulle kungen skydda dem och ta hand om dem.
Om folket inte betedde sig som han ville skulle han bestraffa dem.
Arkeologer har funnit många exempel på det.
Speciellt Egyptens farao ingick suzeränitetsavtal -
med de folkslag han erövrade.
De fick leva rätt självständigt men enligt faraos vilja.
Det fanns en ram för avtalen.
Då man studerar antika kungars och undersåtars avtal -
är deras ram alldeles lika som i 5 Moseboken.
Mose hade fått en egyptisk universitetsutbildning.
Han hade sett liknande avtal.
Han presenterade förbundet för israeliterna i form av ett avtal.
Han liksom säger: "Herren är nu er kung -
och ni är Hans undersåtar, och det här är avtalet."
Avtalets ram är presenterat på tavlan.
Först kom en inledning, till exempel:
"Det här är ett avtal mellan farao och hettiterna."
Sedan kom ett historisk förord där man berättade -
hur kungen och folket kom i beröring med varandra.
Sedan deklarerades avtalets grundprinciper.
Efter det här följde detaljerade lagar -
som berättade hur undersåtarna skulle bete sig.
Sedan nämnde man följderna:
Vad skulle följa på lydnad eller uppror?
Efter det skrev ett vittne under avtalet -
men de bjöd också in gudarna att bevittna avtalet.
I allmänhet inbjöds gudar att bevittna avtalet -
i en religiös ceremoni.
Till sist i avtalet garanterades kontinuiteten.
Man kom överens om vad som skulle hända om kungen dog.
Man utsåg en arvinge som folket fortfarande skulle vara underdåniga.
Avtalet ratificerades i en ceremoni -
där det skrevs, undertecknades och bekräftades.
Alla antikens avtal är i samma form som i 5 Mos.
Mose hade studerat Egyptens historia vid universitetet.
Han presenterade förbundet för folket i ett bekant format.
De skulle förstå att Gud är deras kung -
och att allt skulle gå bra om de levde enligt Hans lagar.
Vad skulle Gud då göra om folket inte handlade rätt?
Grundprinciperna är de 10 budorden.
Efter dem kommer detaljerade lagar.
Vad skulle Gud göra om de inte levde som Han befallde?
Av straffen var det ena naturligt, det andra mänskligt.
Det naturliga straffet var att det inte skulle regna.
Landet låg mellan Medelhavet och Arabiska öknen.
Gud kontrollerar vädret.
Västanvinden har regn från Medel- havet och regnet faller över landet.
Östanvinden har med sig torr och het luft från öknen.
Den kallas för chamsin.
Den torkar ut allting och gör landet till ödemark.
Det var Guds första straff.
Då man handlar illa slutar det regna.
Under Elias tid regnade det inte på tre och ett halvt år.
Det var ett enkelt sätt att straffa eller belöna folket.
Om det inte funkade tog Han till allvarligare åtgärder.
Han sände fiendefolk mot dem.
Kanske har ni inte märkt -
att då Gud tog Israels folk över Jordan till det Förlovade landet -
tog Han samtidigt ett annat folk till samma land från väst.
Han hämtade dem från Kreta. De kallades för filistéer.
Hur många visste att Gud hämtade dit dem samtidigt?
En klar minoritet. Läs er Bibel noggrant.
Gud säger i Amos 9: -
"Tog jag inte Israel från Egypten såsom filistéerna från Kaftor?"
Gud hämtade ett folk som skulle vara Israels största fiende.
Han placerade israeliterna på bergen och filistéerna vid kusten -
som i dag kallas för Gaza.
Palestinierna påstår sig vara ättlingar till filistéerna.
Gud hämtade två folk till samma plats.
Han sade att om de lydde Honom skulle de ha fred -
men om de gjorde uppror -
skulle Han sända filistéerna på dem.
Det kan kännas överraskande -
att Gud hämtade två folk att leva bredvid varandra i ett litet land -
och att det ena skulle bestraffa det andra.
Folket skulle snart märka -
att Gud hämtar fiender till det folk som bor i det Förlovade landet.
Han måste nämligen driva bort folk därifrån.
Det Utlovade landet var inte tomt.
Där bodde bland annat amoréerna och kanaanéerna.
Gud befallde israeliterna att driva bort dem -
så att de skulle få landet.
Om detta hör man ofta ett vanligt argument mot Bibeln.
Någon sade nyligen att kyrkan borde förkasta Gamla Testamentet -
eftersom det för med sig för många problem för de troende.
Om vi bara höll oss till Nya Testamentet -
skulle en stor del av invändningarna blekna bort.
En stor del av invändningarna hänvisar till Gamla Testamentet:
"Inte tror du väl att världen skapades på sex dagar?"
Då man säger sig vara troende tar folk fasta på GT:s problem.
Ofta frågar man: "Hur kan du tro på en Gud -
som befallde judarna att döda alla invånare i det Förlovade landet?
Det är inte rättvist."
Det är ett verkligt problem för många.
Gud befallde judarna att döda alla invånare och ta över landet.
Talar en kärleksfull Far på detta sätt?
Vår plikt är att ge människor ett svar på problemet.
Folken som bodde i det Förlovade landet förtjänade detta.
Gud sade till Abraham i 1 Mos 15: -
"Jag måste hålla din släkt och deras efterkommande -
i ett främmande land under 400 år -
till dess amoréernas ondskas mått är fullt."
Det är ett moraliskt svar på den anklagelse om omoral -
som människorna framför mot Gud.
Gud väntade i 400 år tills människorna skulle bli så onda -
att de inte skulle förtjäna att bo där eller någon annanstans.
Guds jord är för goda människor -
och Hans Heliga land är för heliga människor.
Förr eller senare tillåter Gud inte längre -
att onda människor bor i Hans värld.
Han är mycket tålmodig.
Hans måste vänta tills amoréernas ondskas mått var fullt.
Först då förde Han israeliterna ut ur Egypten -
och befallde dem att döda de andra.
Arkeologin har avslöjat hur onda amoréerna var.
Ju mer man får veta om amoréerna före judarnas ankomst -
desto klarare blir det att de inte förtjänade att leva.
Könssjukdomar var vanliga i Kanaans land -
då de kom till landet.
Det var inte tryggt att bo där.
Hur skulle det vara att bosätta sig i ett land där alla har AIDS?
Inför en sådan situation stod Israels folk.
Jag ska läsa några verser ur 5 Mosebok.
"Då Herren er Gud fördriver dem för er -
så tänk inte att Herren på grund av era egna förtjänster -
har tagit er hit och givit er detta land.
Nej, Herren fördärvar dessa folk för deras ondskas skull.
Inte får ni på grund av er egen lydnad eller ärlighet -
ta över deras länder -
utan Herren förgör dem på grund av deras ondska."
Under 1 världskriget blev Winston Churchill marinminister.
Han började tänka stort: "Jag ska driva bort tyskarna."
Han övernattade på en stor lantgård i England.
Vid hans säng fanns en Gideonitbibel.
Han öppnade den och läste de verser jag just läste.
Gud sade: "Winston Churchill, du driver inte bort tyskarna -
eftersom du är bättre än dem utan för att de är onda."
Det fick Churchill att ödmjuka sig.
Han glömde aldrig den versen ur 5 Moseboken.
Varför måste israeliterna driva bort folken och döda dem?
Varför förgjorde inte Gud dem själv?
Han ville lära dem: -
"Så här gör andra mot er om ni lever som de lever.
Det som ni gjort mot dem kommer andra att göra mot er."
På det följer en fråga.
Kunde jag få ett glas vatten? Tack.
5 Moseboken är som en spegelbild av -
hurdant livet var i Kanaans land.
Allt som Gud förbjuder dem att göra hände redan i landet.
I 5 Moseboken berättas vad som pågick i Kanaans land -
innan de kom dit.
Det kan sammanfattas i tre ord: för det första omoral.
I 5 Moseboken berättas mycket om sexuell omoral.
I landet utövades otukt, otrohet, lösa förhållanden -
incest, homosexualitet, transvestism, sodomi -
och sex med djur.
Skilsmässor, omgiften och könssjukdomar var allmänna.
I 5 Moseboken uppmanas de att hålla sig ifrån detta.
För det andra fanns det orättvisor.
De rika blev rikare och de fattiga fattigare.
Högmod, girighet, själviskhet och utnyttjande var vanligt.
De som led var de blinda, döva och svaga i samhället.
Speciellt förtryckte man änkor och föräldralösa.
Alla såg bara till sitt eget bästa. Gud sade:
"Ni måste ta hand om de blinda, döva, änkorna och föräldralösa."
Det tredje var avgudadyrkan.
Ockultism, trolldom, astrologi, spiritism -
att frammana avlidnas andar och fruktbarhetsriter.
I riterna tillbad man moder natur.
Man strävade efter fruktbarhet via sexuella ceremonier.
I hednatemplen fanns manliga och kvinnliga prostituerade.
I ceremonierna hade man sex med tempelprostituerade.
Överallt fanns aserapålar.
De var fallossymboler.
I Basingstoke finns en nästan tre meter hög penis av marmor.
Sådana fanns överallt i Kanaans land.
Ockultism, trolldom och spiritism var allmänna.
Det hade enligt 5 Moseboken smutsat ner landet i Guds ögon.
Landet var Hans och nu var det helt depraverat.
Gud kunde inte tillåta att det fortsatte.
Det känns som om vår värld är på väg i samma riktning.
Vad kommer Gud att göra?
Det här är alltså bakgrunden till 5 Moseboken: -
"Lev inte som de eller så sänder jag någon för att döda er -
såsom jag sänder er för att döda dem."
Vi ska se på Mose en stund.
Inför honom står en ny generation.
Deras föräldrar hade misslyckats.
Mose ser på deras barn och funderar om de ska klara sig.
Skulle de leva rätt om de mötte allt det där?
Inte heller var det lätt i öknen där frestelserna var få.
Skulle de klara av att rena landet från all smuts?
Mose visste att han inte kunde gå in i landet med dem.
Han hade en vecka att leva och han var rädd å deras vägnar.
Framför dem låg hårda strider strid och stora frestelser.
Mose hade lett dem ända hit. Nu var det tid för avsked.
Under sin sista vecka talade Mose till dem tre gånger.
5 Mosebok består av tre långa tal.
Talen tog säkert en dag i anspråk.
Bokens stil är i både talad och skriven text.
Den talade stilen syns som personlig och hjärtlig text.
Den talade stilen blir synlig då man läser boken högt.
Han vädjade till dem och talade som en döende far till sina barn.
"Mina söner, minns detta då jag inte längre finns hos er."
Stilen är varm och känslosam. Ändå är texten också välskriven.
Jag tror att under de sex sista levnadsdagarna -
talade och skrev Mose om vartannat.
Under dagarna 1, 3 och 5 höll han ett tal -
och under dagarna 2, 4 och 6 skrev han ner talen. Han kan -
ha talat utgående från anteckningar eftersom han var bildad.
Jag tror att Mose talade och skrev om vartannat.
Han höll ett tal som pågick under dagen eller förmiddagen.
Sedan gick han till sitt tält och skrev ner talet.
Han gav det skrivna talet till prästerna och sade: -
"Förvara detta tillsammans med förbundsarken.
Glöm inte det och ändra inte ett ord i det.
Läs det vart sjunde år för israeliterna."
Så här föddes 5 Moseboken.
Mose höll tre tal i lägret på andra sidan Jordan.
I det första ser han tillbaka på det som varit -
de 40 gångna åren, det som fäderna gjorde.
Det andra behandlar nuet. Där ger Mose lagen på nytt.
Han ger grundprinciperna i kapitlen 4-11 -
och på dem följer de detaljerade lagarna i kapitlen 12-26.
I det tredje och sista talet -
har han omsorg om deras framtid. Han säger -
sig ha utnämnt Josua att leda folket till det Förlovade landet.
Han befallde dem att gå till foten av bergen Ebal och Gerissim -
för att läsa lagen och förbinda sig till den.
Gud skulle föra dem in i landet.
Det här är en enkel introduktion till 5 Moseboken.
Varje tal är i två delar.
Vi går igenom delarna en i taget.
Jag har precis tid att presentera den första delen -
där Mose ser på det som varit och befrielsen från Egypten.
Han funderar över vad som gick fel och säger: -
"Era fäder misslyckades. Misslyckas inte ni också!"
Vi stannar här och fortsätter nästa gång.
Översättning: Andreas Forsberg Heaven TV7