o
Vanha testamentti avautuu
4. Mooseksen kirja, Osa 2 David Pawson
Erämaa on koetusten tanner. Siksi Jeesus vietiin erämaahan 6 viikoksi.
Se on kova koetus erittäin vaikeissa olosuhteissa.
Vielä ei olla Luvatussa maassa, vaikka Egyptistä onkin vapauduttu.
Se on välitilassa oloa -kuin kihlaus, joka on koetuksen aikaa
vapaan elämisen ja avioliiton välissä.
Se koettelee, koska ei ole kumpaakaan.
Samalla tavoin erämaa on todellisen koetuksen aikaa.
Eikä Israel läpäissyt tuota koetta.
Pitäkää mielessä, että Siinain jälkeen ja palataanpa siihen karttaan.
Siinain jälkeen he ovat erilaisessa suhteessa Jumalaan kuin täällä.
He tekevät samoja syntejä Siinain jälkeen kuin ennen sitä.
Ero on siinä, että nyt niistä seuraa rangaistuksia ja sanktioita.
Siinain jälkeen he ovat liitto- suhteessa ja avioituneet Jumalalle.
Täällä he seurustelivat, mutta nyt he ovat naimisissa.
Nyt Jumalan on toimittava jämerämmin heidän kanssaan
kuin ennen Siinaita.
He ovat luvanneet tehdä niin kuin Hän käskee.
Heille on luvattu kuuliaisuudesta siunaus ja
tottelemattomuudesta kirous.
He tietävät sen ja Jumala sanoi, että nyt siunaan teitä tehdessänne oikein
mutta kiroan teitä, kun teette väärin. "Hyväksyttekö nämä ehdot?"
Ja he sanoivat: "Hyväksymme. Teemme sitä, mikä on oikein."
Tällaisen lupauksen pitäminen on helpommin sanottu kuin tehty.
Jumala on tavallaan sitonut itsensä heihin kaksinkertaisella tavalla.
Nyt Hänen on joko siunattava tai kirottava heitä tavalla
jolla ei tarvinnut aikaisemmin. Hän on lupauksensa ja valansa alainen.
Näemme siis nyt Jumalan antaman lain tarkoituksen ja rajoituksen.
Tarkoitus on, että he näkevät, mikä on oikein.
Rajoitus on, että he eivät pysty tekemään sitä.
Ei laki auta elämään oikein. Se kertoo, mitä on oikeanlainen elämä
ja mikä on väärin, mutta se ei auta elämään niin.
Siksi helluntaina annettu laki oli riittämätön ja tarvitsi myöhemmin
Pyhän Hengen vuodatuksen tuona samana päivänä.
Ilman yliluonnollista apua emme koskaan kykene pitämään lakia.
Mutta he luulivat pystyvänsä siihen ja lupasivat tehdä niin.
Katsomme ensimmäiseksi tuon kansan johtajia ja heidän epäonnistumistaan.
Kansan johtajat tulivat kaikki samasta perheestä, kaksi veljestä ja sisko.
Mielenkiintoista, että Jumala käytti vain tätä yhtä perhettä
johtamaan tätä uutta kansaa. Moosesta, Aaronia ja Mirjamia.
Meille kerrotaan heidän hyvät puolensa ja luonteenvahvuutensa.
Mooses itse asiassa kirjoittaa itsestään ja sanoo
että Mooses oli nöyrin mies kaikista ihmisistä maan päällä.
Aikamoinen asia sanoa itsestään!
Yritäpä vain sanoa muille, että olet nöyrin ihminen työpaikallasi.
Mooses pääsi siitä kuin koira veräjästä, koska hän oli sitä.
Jeesuskin pääsi siitä, kun Hän sanoi: "Oppikaa minusta, sillä olen nöyrä."
Useimmat meistä eivät voisi edes sanoa noin tulematta härnätyiksi siitä.
Mutta Mooses ja Jeesus saattoivat sanoa niin.
Mooses ei koskaan yrittänyt puolustella itseään.
Ihanimpia asioita Mooseksesta on, että kun häntä arvosteltiin
tai kohdeltiin huonosti tai hän tuli petetyksi, hän ei koskaan
pyrkinyt puolustamaan itseään. Hän antoi Herran puolustaa häntä.
Siinä on opetus. Sitä on nöyryys. Nöyryys ei ole heikkoutta.
Mutta se on sitä, että ei itse yritä puolustaa itseään.
Hän oli sekä profeetta että pappi ja tietyllä tavalla myös kuningas.
Hänessä yhdistyivät nämä kolme asiaa. Häntä ei kutsuttu noilla nimillä.
Hän ilman muuta oli profeetta ja häntä myös sanotaan profeetaksi.
Hän toi esiin monia Herran sanomia.
Mutta kun hän rukoili kansan puolesta, hän toimi pappina.
Ja johtaessaan kansaa hän todellakin toimi kuin kuningas taistelussa.
Mutta häntä ei kutsuttu kuninkaaksi. Hänessä yhdistyivät nuo 3 toimintoa.
Aaronissa oli vain kaksi. Aaron oli sekä profeetta Moosekselle että pappi.
Aaronilaisesta pappeudesta tuli
muinaisen Jumalan kansan jumalanpalveluksen ydin.
Mirjam oli naisprofeetta.
Mooses siis oli profeetta, pappi ja kuningas. Aaron profeetta ja pappi.
Ja Mirjam naisprofeetta. Mielen- kiintoinen lahjojen jakauma.
Profetointi on sekä naisten että miesten asia sekä Uudessa
että Vanhassa testamentissa. Filippuksen neljä tytärtä.
Erityinen profeetallinen lahja ilmeni lauluna.
Profetian ja musiikin välillä on selvä yhteys.
Kun Daavid valitsi kuoronjohtajia, hän aina valitsi profeetan.
Tai näkijän, niin kuin heitä kutsui. Jonkun, joka näki, mitä Jumala teki.
Hesekiel sanoi: "Soita minulle musiikkia, niin profetoin sinulle."
Voin ymmärtää sen. Oikean- laisessa musiikissa on jotain
joka vapauttaa profeetallisen hengen. Se oli totta Mirjamin kohdalla.
Miten he saattoivat mennä pieleen?
Mennään päinvastaisessa järjestyksessä.
Mirjamin sai vääryyteen kateus. Hän halusi kunniaa itselleen.
Se koitui myös hänen veljensä Aaronin lopuksi.
Sekä Mirjam että Aaron olivat kateellisia Moosekselle.
Ei ole helppoa olla perheessä, jossa veljellä on sinua tärkeämpi asema.
Mutta myös heillä oli tärkeä asema.
He kuuluivat johtajistoon, mutta he tulivat kateellisiksi.
Mirjamia rangaistiin spitaalilla.
Se ei ehkä ollut samaa, mitä myöhemmin
on kutsuttu Hansenin taudiksi.
Se on voinut olla psoriasista tai mitä tahansa ihotautia.
Mutta selkeästi parantumatonta tautia ja hänellä oli se 7 päivää.
Siihen saakka kunnes hän teki parannuksen siitä.
Hän kuoli Kaadeksessa, eikä päässyt sen pidemmälle.
Mirjam putoaa kuvasta tässä vaiheessa. Seuraavana johtajista putoaa Aaron.
Myös hänen ongelmansa oli kateus, kunnianpyynti.
Hän ja Mirjam ryhtyivät yksissä tuumin kritisoimaan Moosesta.
Kateudellehan aina löytyy jokin veruke tai ilmeinen syy olla hankala.
He keksivät syyksi sen, että Mooses avioitui sellaisen kanssa
jota he eivät hyväksyneet. Hän meni naimisiin kuusilaisen naisen kanssa
joka oli tullut Egyptistä heidän kanssaan eikä ollut edes heprealainen.
Jumala ei arvostellut häntä siitä. Mutta Mirjam ja Aaron arvostelivat.
Se oli pelkkä asia, mutta he olivat Moosesta vastaan muutenkin
ja tästä tuli hyvä tekosyy sanoa, ettei niin olisi pitänyt tehdä.
Johtajan pitäisi olla esimerkki ja naida heprealainen.
Myös Aaron kuoli, hän Horin vuorella,
vain vähän matkan päässä Kaadeksesta.
Pian kateutensa ja kunnianpyyntinsä ilmaisun jälkeen he kumpikin kuolivat.
Aaron oli yli satavuotias kuollessaan.
Jäljelle jäi Mooses, joka lopulta myös epäonnistui.
Hän mentti pinnansa kansan kanssa. Kuka häntä voi siitä moittia!
Uudessa testamentissa sanotaan, että hän sieti kansaa 40 vuotta erämaassa.
Ja niin hän teki. Mikä homma!
Kaksi miljoonaa ihmistä aina nurkumassa ja valittamassa.
Aina riidoissa, joita piti selvittää ja hän iski heidän päänsä yhteen.
Hän sai tarpeekseen kansasta ja hänestä tuli kärsimätön johtajana.
Joka heittäytyy kärsimättömäksi seuraajiensa suhteen päätyy ongelmiin.
Mutta tuli aika, jolloin hän teki suuren virheen.
Hän oli jo hankkinut heille vettä lyömällä kallioon sauvallaan.
Siinain erämaan kalkkikivellä on kyky kätkeä talteen suuria määriä vettä.
Siinain erämaassa on valtavia vesi- varastoja, mutta niitä ympäröi kivi.
Mooses vapautti nuo vesivarastot koskettamalla sauvallaan kalliota.
Mutta tuli toinen vesipulan hetki. Jumala sanoi Moosekselle:
"Mooses, tällä kertaa äläpä lyökään kalliota. Puhu sille."
"Sana vapauttaa veden kalliosta. Vain puhu sille."
Mutta Mooses oli niin pinna tiukalla kansan kanssa
ettei kuunnellut Jumalaa kunnolla.
Hän sanoi: "Vai vettä te haluatte!" Ja hän löi kalliota kaksi kertaa.
Jumala kysyi: "Mikset tehnyt niin kuin sanoin?"
"Tästä hyvästä, Mooses, et tule näkemään Luvattua maata."
Tuntuu tosi kovalta rangaistukselta, vai mitä.
Mutta se oli tärkeää, koska jos johtaja ei kuuntele tarkkaan Jumalaa
ja tee asioita niin kuin Jumala haluaa mieti, mitä kansalle tapahtuu.
Se tapahtui pelkästään siksi, että hän oli vihainen kansalle
ja menetti malttinsa heidän kanssaan, eikä siksi kuullut, mitä Jumala sanoi.
Silti Mooses ei saanut nähdä Luvattua mata.
"No, näet sen kyllä, mutta et astu sinne."
Eikö Raamattu olekin rehellinen!
Tässä ovat nuo kolme kansan johtajaa.
Kaksi veljestä ja sisko. Ja Raamattu kertoo, että he kaikki epäonnistuivat.
Meidän tulee ottaa tästä opiksemme. Johtajien tulee oppia tästä.
On suuri vastuu johtaa Jumalan kansaa
ja tehdä se oikein ja Jumalan tavalla.
4. Mooseksen kirjassa on yksilöitä, jotka pettivät Jumalan.
Heistä merkittävin oli mies nimeltä Korah, joka luvussa 16 johti kapinaa.
Hän oli vihainen siitä, että pappeus kuului vain Aaronille perheineen.
"Miksi me muut emme saa olla pappeja?
Miksi sen pitäisi olla Aaron?"
Hän kyseenalaisti Aaronin pappeuden.
Heti kun hän aloitti tämän, muut liittyivät mukaan.
On uskomatonta, miten yksi tyytymätön
vaistomaisesti löytää muut samanlaiset.
Se tapahtuu myös seurakunnissa, pakko se on myöntää.
Se tapahtuu uusissa Jumalan ihmisissä.
Yksi tyytymätöntä löytää pian seuraa.
He melkein vaistomaisesti tietävät, kenen luo mennä valittamaan.
Pian heitä oli 250 ja kaikki kyseenalaistivat
Mooseksen johtajuuden ja Aaronin pappeuden.
"Me emme teitä valinneet emmekä asettaneet."
Mutta Jumala oli valinnut.
He asettuivat vastustamaan johtajia ja sanoivat siis
että Mooses ja Aaron ovat itse asettaneet itsensä johtoon.
He eivät uskoneet Jumalan valinneen heitä.
"Eivätkä he missään tapauksessa ole tuoneet meitä Luvattuun maahan."
Se oli aika ikävä veto, vai mitä.
"He eivät onnistuneet viemään meitä Luvattuun maahan
ja vielä monopolisoivat pappistoimet."
Joten Mooses sanoi: "Selvä! Tämä testataan."
Testi koski sitä, kenet Jumala oli valinnut näihin tehtäviin.
Hän sanoi: "Korah ja miehet kanssasi. Ottakaa itsellenne pensaan oksa."
"Ja Aaron, sinä myös. Ota oksa"
He asettivat oksat pyhään paikkaan Herran eteen yön yli.
Aamulla yksi oksista oli kukkinut. Muut olivat kuolleita.
Kukkiva oksa kuului Aaronille.
Sen jälkeen he itse asiassa asettivat Aaronin sauvan liiton arkin sisään.
Sitä säilytettiin siellä. Se oli Jumalan todistuskappale.
Jumala oli valinnut Aaronin. Hän ei ollut itse itseään asettanut.
Sen olisi pitänyt lopettaa kapina.
Mooses käski ihmiset etäämmälle kapinallisten telttojen luota.
Sanotaan, että taivaasta iski tuli telttoihin ja tuhosi ne kaikki.
Mutta Korah näki, mitä tuleman pitää ja karkasi.
Hänet ja muutamat, joiden onnistui paeta, nielaisi maa.
Eräs vaarallinen asia Siinailla ovat mutapohjat, joiden pinta on kova.
Vähän kuin ohut jää, mutta alta se on petollinen kuin juoksuhiekka.
Jos olette nähneet elokuvan Arabian Lawrence, olette nähneet sellaisen.
Yksi hänen kumppaneistaan tuli nielaistuksi sillä tavoin.
Näin kävi siis Korahille ja niille, jotka pääsivät tulta pakoon.
Joten he kaikki kuolivat. Mukava pikku kohtaus.
Psalmeista huomaatte, että monet ovat Korahin poikien kirjoittamia.
Oletteko huomanneet? Tämän miehen perhe ei seurannut häntä.
Myöhemmin hänen lapsistaan tuli temppelilaulajia.
Hänen lapsensa pelastuivat, mutta hän itse ei.
Korah mainitaan Juudan kirjeessä
Uudessa testamentissa varoituksena kristityille.
Älä kyseenalaista Jumalan asetuksia. Äläkä ole kateellinen.
Mutta entä kansa kokonaisuutena?
Myös kansa kokonaisuutena epäonnistui.
Olen puhunut johtajista ja joistakin ykslöistä, jotka epäonnistuivat.
Mutta 4. Mooseksen kirja sanoo, että koko kansa epäonnistui.
Paitsi kaksi miestä. Kaksi kahdesta miljoonasta ei ole kovin paljon.
Oli kolme tärkeintä osa-aluetta, joilla kansa epäonnistui.
Oli yksi, joka ilmeni tuon tuostakin. Mutta oli kolme erityistä asiaa.
Katsotaan sitä yleistä asiaa ensin. Ja se oli kiukuttelu. Siinä kaikki.
Mitä vikaa kiukuttelussa on?
Paljonkin! Joku sanoi, että jos valitat säästä
valitat Jumalan tavasta hoitaa maailmankaikkeutta.
Olettekos moista ajatelleet?
Joku toinen sanoi: "Valittamiseen ei lahjoja tarvitse, eikä aivoja liioin."
"Eikä se kysy luonnetta."
"Ei tarvita itsensä kieltämistä, että pistää pystyyn valitukset."
Aikamoinen lausuma, eikö vain. Se on maailman helpoin asia tehdä.
Tämä on kansan suurin epäonnistumisen alue -
he valittivat. Teltoissaan.
Ja luulivat, ettei kukaan kuule.
Mutta jokupa kuuli. Ja sanotaan, että Jumala kuuli sen.
Herra kuuli sen. Vaikka Hän asuikin ilmestysmajassa, Hän on kaikkialla.
Ja Hän kuuli, mitä teltoissa tapahtui. He luulivat, että koska Hän on
ilmestymajasssa, Hän ei tiedä, mitä he puhuvat teltoissaan.
Se oli suuri virhe.
He valittivat veden puutteesta ja yksipuolisesta ravinnosta.
Siellä sanotaan, että he valittivat valkosipulin puutetta
sipulien, kalan, kurkun, meloonien ja purjon puutetta.
Näitä he eniten kaipasivat. Muistan haastatelleeni lähetyssaarnaajaa
ja kysyin, mitä hän kaipaa eniten.
Hän oli eteläamerikkalainen ja sanoi 'murmelia'. Hän oli rehellinen!
He valittivat, koska kaikki mitä heillä oli, oli "mitä se on?"
"Mitä se on?" aamiaiseksi, lounaaksi, päivälliseksi.
He kaipasivat sitä kaikkea muuta ja valittivat.
Tyytymättömyys tekee varmaan enemmän hallaa Jumalan ihmisille
kuin mikään muu synti. Uskotteko?
Kuitenkaan seurakunta ei yleensä kurita jäseniään tästä synnistä.
Herra kuuli sen ja sanoi, että olette koetelleet minua kymmenen kertaa.
Oli siis ainakin kymmenen tilannetta, jolloin tämä oli ongelma.
Oli myös kolme muuta kriisiä, jossa he valitsivat väärän tien.
Ensimmäinen sattui Kaadeksen lähteellä ja oli se kaikkein pahin.
Lähde on siellä yhä vieläkin, noin 100 km luoteeseen Kuolleeltamereltä.
Se on mitä kaunein lähde.
Sen jälkeen on vähän erämaata, sitten Luvattu maa.
Kun he pääsivät tälle viimeiselle lähteelle Negevin erämaassa
he lähettivät 12 vakoojaa, yhden jokaisesta heimosta.
He menivät vakoilemaan ja maata ja palasivat kertomaan, millainen se on.
He olivat retkellään 40 päivää, jotkut Hebronissa etelässä.
Mutta monet menivät kauas pohjoiseen.
Se osoittautui hyvin hedelmälliseksi maaksi.
Tämä on täydellinen Israelisssa otettu kuva maasta, joka tiukkuu viiniä.
Eikö tuo ole juuri sitä.
He palasivat mukanaan tällaisia rypäleitä Luvatusta maasta.
Mutta he sanoivat, ettei sitä voi valloittaa.
Kaunis maa. Kaikkea, mitä Jumala lupasi, mutta emme koskaan saa sitä.
Se maa ahmaisee kansamme, me emme ahmi sen rypäleitä.
Meidät ahmitaan.
Kaksi vakoojista sanoi: "Jumala on kanssamme."
"Hän ei tuonut meitä tänne saakka jättääkseen meitä erämaahan."
"Menemme sinne Jumalan kanssa." Mutta muut kymmenen sanoivat: "Ei."
"Tämä on suuri virhe. Meidän ei olisi koskaan pitänyt lähteä Egyptistä."
Kansa halusi itse asiassa kivittää Mooseksen ja Aaronin siksi
että olivat tuoneet heidät koko matkan tänne saakka.
Muistakaa, että Egyptistä lähdöstä oli kulunut vain kolmisen kuukautta.
Mutta he olivat valmiit tappamaan Mooseksen ja Aaronin siksi
että he olivat vapauttaneet heidät orjuudesta.
Traaginen tilanne. Joosua ja Kaaleb myönsivät, että maa oli linnoitettu.
Ja että siellä asui paljon kookkaampia ihmisiä. Se oli yksi mainittava asia.
Siellä oli jättiläisiä. Heprealais- orjat olivat varsin pienikokoisia.
Arkeologia myös paljastaa tämän.
Muihin kansoihin verrattuna he eivät olleet kookkaita.
Ja kanaanilaiset olivat suuria.
Mutta vielä isompi asia olivat muurit heidän kaupunkiensa ympärillä.
Yksi ihanimpia asioita, joita Joosua ja Kaaleb ja Mooses sanoivat kansalle
oli että Jumala kantaa meitä hartioillaan.
Muistan, kuinka pienenä poikana Isäni kantoi minua olkapäillään.
Ja silloin minä olin jättiläinen. Olin kaikkia muita isompi.
Näin korkeiden puutarhan muurien yli.
Nyt Mooses sanoo, että Jumala ottaa teidät harteilleen.
Silloin olette jättiläisiä ja näette noiden varustettujen muurien yli.
Mutta eivät he sitä uskoneet.
He uskoivat sitä, mitä ihminen näki ja mitä ihminen sanoi.
He olivat täysin demokraattisia ja noudattivat enemmistön päätöstä.
Jumala ei yleensä toimi demokratian kautta.
Enemmistö voi olla perinpohjin väärässä.
10-2. Ja he uskoivat enemmistöä. Ja tappioiden sarja alkaa.
Mielenkiintoinen kontrasti niiden kymmenen ja kahden sanojen välillä.
10 vakoojaa sanoivat: "Emme pysty ottamaan sitä."
Kaksi sanoi: "Jumala pystyy ottamaan sen."
Mielenkiintoista!
"Me emme pysty." "Jumala pystyy." Siinä ei ole mitään ristiriitaista.
Kysymys on siitä, mikä on päällimmäisenä mielessä.
Israelin kansa sanoi Moosekselle myös:
"Maa, johon sinä lähtetit meidät."
Mooses taas sanoi: "Maa, jonka Jumala antoi meille."
Jälleen heidän tavassaan puhua on täysi ero.
Tapa, jollaa ihmiset puhuvat, paljastaa, onko heillä uskoa vai ei.
Muistan kerran eräässä seurakunnassa
vanhimmiston kokouksessa kielsimme sanan
'ongelma' tai 'vaikeus' käytön ja päätimme käyttää sanaa 'tilaisuus'.
Uskomatonta, millaisen eron se tuo.
Pian joku sanoi: "Näen siinä selvän... tilaisuuden."
Tapamme ajatella muuttui,
kun muutimme sanan 'vaikeus' sanaksi 'tilaisuus'.
En nyt tässä mainosta positiivista ajattelua, mutta
puheemme paljastaa onko meillä uskoa ja
aina on joku, joka sanoo: "Tuossa on selvä ongelma."
Joillakin seurakuntalaisilla on kaksi syytä, miksei mitään uutta voi tehdä.
"Emme ole koskaan tehneet niin." Tai: "Teimme niin, eikä se toiminut."
Masennus laskeutuu.
Tämä on valitusta, kiukuttelua ja kielteistä näkemystä.
Mooses rukoili, mutta Jumala vannoi, ettei yksikään siitä sukupolvesta
ikinä astu Luvattuun maahan. Kun Jumala vannoo, se on aika karmeaa.
Hän sanoo: "Kautta Jumalan, te ette siihen maahan mene."
Paitsi, ettei Hän sano: "Kautta Jumalan", vaan "Kautta minun itseni."
Hän ei voi vannoa minkään itseään korkeamman kautta
ja niin Hän vannoo itse kauttansa. Usein, kun Jumala vannoo
Hän oikeastaan sanoo: "Kautta Jumalan, te ette siihen maahan mene."
"Itse kauttani olen vannonut. Te ette koskaan astu lepooni."
Jumalan vannomiseen tulee suhtautua vakavasti.
He vakoilivat maata 40 päivää, joten Jumala sanoi:
"Jokaista päivää kohti, jonka maata vakoilitte ja tulitte
väärään johtopäätökseen, vietätte yhden vuoden erämaassa."
Siinä rangaistus istuu rikokseen Jumalan silmissä.
Tästä tapahtumasta tulee 4. Mooseksen kirjan ratkaiseva seikka.
Se kuvataan kirjan alkukolmanneksessa.
Loppua ei olisi koskaan tarvinnut kirjoittaa, mutta loppu kuvaa
tätä päättymätöntä matkaa, kunnes jokainen mies on kuollut.
Tämä oli enmmäinen valtava kriisi ja se oli niistä pahin.
Se tiesi 40 hukkaan heitettyä vuotta, joiden aikana ei päästy mihinkään.
Kokonaisen sukupolven aika. Surullista, vai mitä.
Seuraava kriisi syntyi matkalla takaisin tähän syvään laaksoon.
Tässä kulkee valtava maavajoama. Galilean meri ja Kuollutmeri.
Sitten maapohja nousee hiukan ja laskee taas ja vajoama jatkuu
Punaisenmeren kautta Etiopiaan ja sieltä Keniaan ja läpi Afrikan.
Se on suurin vajoama maan pinnassa. Sen matalin osa on Kuollutmeri.
Siellä voi lentää merenpinnan alapuolella ja saada lentolupakirjan.
Se on noin 1600 jalkaa (n. 500 m) Välimeren pinnan alapuolella.
He menivät tähän laaksoon, jota kutsutaan nimellä Arava.
Arava on tässä ja he menivät tähän syvään laaksoon
jota kutsutaan Skorpionien laaksoksi.
Se tunnetaan skorpioneistaan ja käärmeistään.
Jälleen kerran kansa kiukutteli
ja Jumala rankaisi heitä lähettämällä käärmeitä.
Yhtäkkiä he alkoivat kuolla käärmeenpuremiin
tässä Skorpioninen laaksossa.
Tähän laaksoon voi mennä yhä tänä päivänä - se on kamala paikka.
Kuiva, pimeä - ja käärmeitä kaikkialla. Ja ne purivat kansaa.
Vasta kun kuolleiden määrä nousi mahdottomiin lukemiin ja näytti
että he kaikki kuolevat, he huusivat Jumalan puoleen.
He tunnustivat kiukuttelunsa synnin.
He tekivät parannuksen ja anoivat Jumalaa lopettamaan käärmeet.
Jumala ei lopettanut niitä. Hän antoi parannuskeinon käärmeenpuremiin.
Hän ei poistanut käärmeitä, mutta Hän antoi parannuskeinon.
Hän käski Moosesta asettamaan
kuparikäärmeen tankoon vuoren laelle.
Kun joku sai käärmeenpureman,
jos hän katsoi kuparikäärmettä tangossa
hän ei kuollut. "Se on vastalääkkeeni."
Ja se toimi.
Se kertoi, että olette yhä vaarassa
mutta teidän tulee tehdä jotain päästäksenne siitä.
Ja siihen tarvittiin tietysti uskoa. Heidän piti uskoa, että se toimii.
He olisivat voineet sanoa: "No tuo nyt on ihan tyhmää."
Ja sen sanottuaan he olisivat kuolleet.
Sanotaan, että jokainen joka kiinnitti katseensa kuparikäärmeeseen...
Iät ja ajat on uskottu taikauskoisesti kuparin parantaviin voimiin.
Kuparirannekkeita ja muuta. Silkkaa taikauskoa!
Heidän tuli katsoa ja kun he katsoivat sanotaan, että he jäivät eloon.
Palaamme siihen myöhemmin.
Kolmas kriisi puhkesi heidän päästyään Mooabin tasangoille.
Tämä oli niistä viimeinen. He kokivat joukon voittoja matkalla sinne.
He olivat voittaneet Eedomin ja Mooabin ja heillä meni hyvin.
He leiriytyivät kohti Jordan-virtaa vastapäätä Luvattua maata.
Minulla on siitä kuva, mutta taidan näyttää sen myöhemmin.
Nyt heillä oli edessään massiivinen tappio.
Siinä kävi näin: Tällä puolella asuvat kansat, Ammon...
Olette varmasti kuulleet, että Jordanin pääkaupunki on Amman.
Se on sama sana. Ja mooabilaiset lyöttäytyivät yhteen ja sanoivat:
"Emme me voi päästää näitä israelilaisia tänne."
"Emme halua, että he ottavat maamme."
Hyvin samanlainen tilanne kuin tänään.
"Emme halua heitä tänne." Niinpä he palkkasivat syyrialaisen ennustajan.
Damaskosta kotoisin olevan miehen, joka aiemmin asui Eufrat-virralla.
Mutta nyt hän asui Syyriassa. Hän oli taikuri ja tietäjä. Ja täysi pässinpää.
Hänellä oli, ei pääsiä, mutta aasi. Ja hänen nimensä oli Bileam.
Tässä kohti Bileam astuu näyttämölle. Noihin aikoihin usein taisteluissa
kuten nykyäänkin, ihmiset rukoilevat voittoa.
Tuohon aikaan paikalle toimitettiin
usein selvänäkijä tai tietäjä kiroamaan vihollinen.
He uskoivat, että vihollisen kiroaminen merkitsisi sille tappiota.
Ihan samaa tapahtuu nykyäänkin.
Venäläiset esittivät vuosia sitten Moskovassa näytelmää
jossa saksalaiset ja venäläiset taistelivat näyttämöllä.
Näytelmän alkaessa ja esiripun auetessa taistelutilanteeseen
saksalainen pappi oli aitiossa toisella puolella
ja venäläinen ortodoksipappi oli aitossa toisella puolella.
Molemmat rukoilivat Jumalalta voittoa taistelussa.
Se oli venäläisten kyyninen tapa sanoa
"Mitä hyötyä on rukouksesta sodassa?"
Ihmiset tekevät sitä yhä vieläkin ja pyrkivät saamaan Jumalan puolelleen.
Muinainen tapa oli toimittaa paikalle tietäjä
ja pakanajumalien nimissä kirota vastapuoli.
Tässä on mitä eriskummallisin tarina. Tässä on pakanaselvänäkijä, Bileam.
Kuitenkin hänet kutsutaan paikalle
ja häntä pyydetään kiroamaan israelilaiset Israelin Jumalan nimessä.
Erikoista! Ja hän tekee niin. Ja tiedämme myös miksi, koska...
Hän pitää rahasta. Se on niin yksinkertaista.
He joutuivat tarjoamaan hänelle yhä suurempaa palkkiota
koska joka kerta, kun hän yrittää kirota Israelia, hän siunaa sitä.
Aina kun hän avaa suunsa kirotakseen:
"Olkaa siunatut, sanoo Israelin Jumala."
Ammonin ja Mooabin kuninkaat olivat raivoissaan.
Hän sanoi: "En mahda mitään. Yritän kirota, mutta huomaan siunaavani."
Joten he antoivat hänelle lisää rahaa.
Palkkio vain nousi ja häntä tuotiin lähemmäs Israelin leiriä.
Ensimmäisellä yrityksellä hän on kaukana ja näkee heidät kaukana.
Vähitellen hänet tuodaan lähemmäs näkemään, kuinka paljon heitä on.
Lopulta hän katsoo suoraan leiriin ja yrittää jälleen.
Yhden kerran hän lähes onnistui ja siinä vaiheessa aasi astuu kuvaan.
Siinä istuu Bileam aasinsa selässä ja kulkee kapeaa tietä
kahden kallioseinän välissä - ja sellaisia on paljon Lähi-idässä.
Pieni polku kahden korkean kallioseinän välissä.
Aasi näkee enkelin seisovan tiellä.
Aasi kieltäytyy liikkumasta.
Bileam lyö aasia, koska hän ei näe. Vieläkään aasi ei liiku.
Bileam lyö ja lyö aasia ja lopulta aasi kääntyy ja puhuu Bileamille.
Ja jälleen on ihmisiä, jotka sanovat: "Tuo nyt on täysin naurettavaa."
Tietenkin pitää muistaa, että eläimet voivat olla
sekä hyvien että pahojen henkien vallassa.
Näinhän tapahtui Eedenin puutarhassa.
Tiedämme, että Jeesus lähetti demoneja sikoihin.
Mutta... hyvä henki voi käyttää eläintä siinä missä enkelikin.
Käsitä se, miten haluat.
Mutta sanoma on, että eläimellä oli enemmän älliä kuin Bileamilla.
Se tulee hyvin selväksi. Eläin oli herkempi. Joskus ne voivat olla sitä.
Bileamin tämä asettaa pohja- lukemiin. Aasin alapuolelle.
Surullinen tarina seuraustensa vuoksi.
Teidän pitää lukea se kokonaan.
Bileam lopulta keksi, miten päästä käsiksi Ammonin
ja Mooabin kuninkaiden rahoihin. Hän sanoi: "Kiroamisesta ei ole hyötyä."
"Herra vääntää sanani tai estää minua pääsemästä lähellekään heitä."
"En pysty siihen. Mutta voin kertoa, miten päästä heidän joukkoonsa."
"Ja tämä on hyvin tärkeää." He kysyivät, miten se tapahtuu.
"Lähettäkää kauniita tyttöjä leiriin. Ei muuta. Se on tappavan vaarallista."
He sanoivat: "Tuossa on ideaa." Ja he antoivat hänelle paljon rahaa.
Tytöt tulivat ja tarina on kuin kaksiteräinen miekka.
Yksi mies israelilaisten leirissä sai Jumalalta kiitosta, koska hän lävisti
keihäällä pariskunnan kesken yhdynnän ilmestysmajan ovella.
He harjoittivat haureutta Jumalan telttamajan äärellä.
Tämä israelilainen oli niin kauhun vallassa että lävisti heidät keihäällä.
Mutta hän oli ainoa, joka vastusti näitä houkutuksia.
Näin he kärsivät kolmannen suuren tappionsa.
Bileam on tietyllä lailla syypää.
Mutta mies, joka lävisti keihäällä pariskunnan, oli nimeltään Piinehas.
Siitä eteenpäin hänelle ja hänen perheelleen annettiin ikuinen pappeus.
Ainoa mies, joka puolusti Jumalan asumusta sitä vastaan
mitä tapahtui Jumalan silmien alla. Tässä on tärkeä läksy opittavaksi.
Jos he aikoivat mennä Luvattuun maahan, yksi pahimpia puolia
oli siellä vallinnut moraalittomuus.
Oli hedelmällisyyden jumalattaria, kamalia patsaita, fallisia symboleja.
Basingstockissa on juuri pystytetty kolme metriä korkea fallinen symboli.
Koko homma on palaamassa hedelmällisyyskultteineen,
moraalittomuuksineen.
Tämä tapahtui ennen heidän menoaan Luvattuun maahan
ja jo he lankesivat. Kyse on vakavasta asiasta, eikö vain.
Heidän piti oppia ja Jumala opetti heille läksyn.
Mitä me sitten voimme oppia tästä?
Tämä on kirjoitettu tuleville juutalaisille sukupolville
jotta he oppisivat pelkäämään Jumalaa.
Siten se on kirjoitettu myös meille krisityille, jotta me voisimme
oppia heidän epäonnistumisistaan. Pienessä Juudan kirjeessä - ja
Juuda oli Jeesuksen nuorempi veli - on mainittu sekä Korah että Bileam.
Uudessa testamentissa on sanottu lukuisia kertoja: "Älä nurise."
Se oli yhtä suuri ongelma alkuseura- kunnassa kuin se oli ollut Israelissa.
Sitä kutsutaan katkeraksi juureksi.
Katkeruuden juureksi, joka voi alkaa kasvaa yhteydessä
ihmisten alkaessa valittaa ja nurista.
Nykyisinhän he yleensä siirtyvät toiseen seurakuntaan mutta voi pojat!
Jos aloitat seurakunnan urputuksen pohjalta olet korviasi myöti liemessä.
Ja olet ansainnnut kaiken, mitä vastaasi tulee.
Jos aloitat uuden seurakunnan, aloita uusien uskovien kanssa.
Älä tee sitä käytetyillä tiilillä.
He saattoivat elää tai kuolla erämaassa.
Me olemme tärkeämpiä Jumallle. Emme ole numeroita, vaan nimiä.
Hän tietää hiustemmekin lukumäärän.
Kun katson 4. Mooseksen kirjaa,
ensimmäiseksi minuun tekee vaikutuksen
se mitä se sanoo Jumalasta. Jumalan luonteessa on kaksi puolta.
Paavali vetää ne yhteen sanoessaan:
"Katsokaa Jumalan hyvyyttä ja ankaruutta."
Tänä päivänä kuulemme niin paljon puhetta Jumalan hyvyydestä
ja niin vähän Hänen ankaruudestaan. Meille syntyy epätasapainoinen kuva
Jumalasta, joka on enemmän äiti kuin Isä. Tai jopa isoäiti.
Erästä piispaa lainatakseni. Olen vakavissani sen suhteen.
Jumala on Isä ja siksi Hänessä on sekä hyvyys että ankaruus.
On sekä kuri että ilo. Nämä täytyy saada oikeaan tasapainoon.
Sananlaskujen kirjassa tulee esiin Hänen hyvyytensä huolenpidossa
suojeluksessa ja varjeluksessa sekä Hänen ankaruutensa kurissa
perinnöttömäksi tekemisessään, epäsuosiossa ja jopa kuolemassa.
Meidän tulee muistaa molemmat puolet.
Olemme tekemisissä saman Jumalan kanssa, eikä jumalanpelko katoa
Uudessa testamentissa. Se on siellä yhdessä Jumalan rakkauden kanssa.
Mitä 4. Mooseksen kirja sanoo Jeesuksesta? Se sanoo hyvin paljon!
Jeesus oli erämaassa kiusattavana 40 päivää ja meni läpi tämän itse.
Hän on Taivaallinen Leipä.
Kaikki tunnette jakeen Joh.3:16:"Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut
että Hän antoi ainokaisen Poikansa..." Mutta muistatteko edellisen jakeen?
"Niin kuin Mooses ylensi käärmeen erämaassa
niin pitää Ihmisen Poika ylennettämän" Se on suoraan 4. Mooseksen kirjasta.
Jeesus löytyy kaikkialta Raamatusta, jos etsit Häntä sieltä.
Heprealaiskirjeessä sanotaan: "Jos hiehon tuhka toi anteeksiantamuksen
kuinka paljoa enemmän Kristuksen veri."
Mutta hämmästyttävintä on, että Bileam profetoi: "Minä näen hänet
en kuitenkaan nyt, minä katselen häntä, en kuitenkaan läheltä."
"Tähti nousee Jaakobista, ja valtikka kohoaa Israelista."
Tästä eteenpäin jokainen harras juuta- lainen odotti tulevan Kuninkaan tähteä.
Se johti tietäjät Beetlehemiin. Eikö tämä ole uskomatonta!
Bileamin profetia toi tietäjät Beetlehemiin.
Mikä on 4. Mooseksen kirjan tunnetuin jae?
Minulla ei ole siitä epäilystäkään. Se on luvun 6 jae 24.
"Herra siunatkoon sinua ja varjelkoon sinua."
"Herra valistakoon kasvonsa sinulle ja olkoon sinulle armollinen."
"Herra kääntäköön kasvonsa sinun puoleesi ja antakoon sinulle rauhan."
Tämän siunauksen Jumala antoi Aaronille annettavaksi kansalle
kun he lähtevät leiripaikastaan seuraavalle taipaleelleen.
Siinä on kaikki merkit suorasta Jumalan inspiroinnista
koska se on matemaattisesti täydellinen.
Niin kuin sattumoisin on myös 1. Mooseksen kirjan luku 1.
Aina kun Jumala puhuu, se on on matemaattisesti täydellistä.
Se on tietenkin hepreaksi , ei englanniksi.
Tässä on kolme riviä: "Herra siunatkoon sinua ja varjelkoon sinua."
"Herra valistakoon kasvonsa sinulle ja olkoon sinulle armollinen ..."
Hepreaksi 3 sanaa ensimmäisessä lauseessa, 5 toisessa, 7 kolmannessa.
Kirjaimet hepreassa 15 ensimmäisessä, 20 toisessa ja 25 kolmannessa.
Tavut hepreassa 12 ensimmäisessä, 14 toisessa ja 16 kolmannesssa.
Jos otat pois sanan 'Herra', jää 12 hepreankielistä sanaa.
Eli 'Herra' on 12 heimossa. Tätä voisi jatkaa.
Se on matemaattisesti täydellinen!
Jopa englanniksi se rakentuu kohti huippua. Sen tuntee.
Jokaisella rivillä on kaksi verbiä ja toinen avartaa ensimmäistä.
Siunaus merkitsee, että lapset, omaisuus, maa, terveys ja turvallisuus
annetaan ja niistä pidetään huolta. Herra on tietysti Jahve ja nyt Jeesus.
Kaksi asiaa, jotka siunaus tarjoaa, ovat armo ja rauha.
Ne ovat kristillinen siunaus Uuden testamentin kirjeissä.
"Armo teille ja rauha..."
Ja toki sana 'Herra' esiintyy kolme kertaa Vanhassa testamentissa.
"Herra siunatkoon...."
"Herra valistakoon kasvonsa ...."
"Herra kääntäköön kasvonsa ...."
Herra, Herra, Herra. Isä, Poika ja Pyhä Henki meille.
Koko siunaus on mitä kaunein matemaattinen kaava.
Niin on myös 1 Mooses 1. Huomaatte, että Jumala puhuu matemaattisesti.
Mikä tarkoittaa musikaalisesti. Musiikki pohjautuu matematiikkaan.
Tässä on kaunis, musikaalinen, matemaattinen siunaus.
Kun päätämme tämä opetuksen ja te menette omille teillenne, haluan sanoa
"Herra siunatkoon teitä ja varjelkoon teitä."
"Herra valistakoon kavonsa teille ja olkoon teille armollinen."
"Herra kääntäköön kasvonsa teidän puoleenne
ja antakoon teille Hänen Shalominsa." Aamen.
Suomennos: Marketta Ruishalme