GAMLA TESTAMENTET ÖPPNAS
4 MOSEBOKEN DEL 2
Ödemarken är prövningarnas slagfält.
Därför fördes Jesus ut i ödemarken under sex veckor.
Det var en hård prövning i svåra förhållanden. Ännu är -
man inte i det Förlovade landet, trots att man lämnat Egypten.
Det är som en förlovning, en prövning mellan fritt liv och äktenskap.
Det är ingendera.
Israel kom inte igenom prövningen i ödemarken.
Låt oss ta fram kartan.
Efter Sinai förändras deras gudsförhållande.
De begick fortfarande samma synder -
men nu följdes dessa av straff och sanktioner.
Efter Sinai hade de ingått äktenskap med Gud.
Här höll de ihop, men nu var de gifta.
Gud måste nu vara strängare med dem än före Sinai.
De lovade att göra så som Han befaller.
Lydnaden följdes av välsignelse, olydnaden av förbannelse.
De hade blivit tillfrågade om de godkänner villkoren.
De hade lovat göra det som är rätt.
Att hålla löftena var en helt annan sak.
Gud hade ingått ett dubbelt förbund med dem.
Han måste nu antingen välsigna eller förbanna dem.
Löfte och ed binder Honom.
Lagen som Gud gett hade alltså en innebörd och en begränsning.
Innebörden var att de skulle se det som är rätt.
Begränsningen är att de inte klarar av att göra det rätta.
Lagen säger bara hur man ska leva rätt. Den hjälper inte att leva så.
Därför var den lag som gavs under den 1:a pingsten otillräcklig.
Man behövde den Helige Andes utgjutande under den 2:a pingsten.
Utan övernaturlig hjälp kan vi aldrig hålla lagen.
Vi ska först undersöka folkets ledare och deras misslyckanden.
Folkets ledare kom från samma familj, två bröder och en syster.
Gud utvalde en familj till att vara folkets ledare:
Mose, Aron och Mirjam.
Vi får insikt i deras goda sidor och personliga styrkor.
Mose skriver om sig själv:
"Mose var den ödmjukaste mannen på jorden."
Vilken grej att säga om sig själv!
Försök du bara säga att du är den ödmjukaste människan på ditt jobb.
Mose var ödmjuk, så han kunde säga så.
Också Jesus sade: "Lär av mig, för jag är ödmjuk."
Inte många av oss kunde säga så.
Mose och Jesus kunde säga så.
Mose försökte aldrig försvara sig själv -
då man anklagade honom eller behandlade honom illa.
Han lät Herren försvara sig.
Det är ödmjukhet. Det är inte svaghet.
Det är att inte försvara sig själv.
Mose var en profet, präst och på sätt och vis kung.
De här tre uppgifterna förenades i honom.
Han var profet, och man kallar honom profet.
Då han bad för folket fungerade han som präst.
Då han ledde folket verkade han som kung i strid.
Men han kallades inte kung.
Aron var profet och präst.
Arons prästerskap blev centrum Guds folks gudstjänst.
Mirjam var en kvinnlig profet.
Moses var profet, präst och kung, Aron profet och präst.
Mirjam var en kvinnlig profet.
Både i Nya och Gamla Testamentet finns det kvinnliga profeter.
Ett exempel på detta är Filippus fyra döttrar.
En speciell profetisk gåva uttryckte sig i form av sång.
Det finns en klar koppling mellan profetia och musik.
Då David valde körledare valde han alltid en profet -
eller en siare, som han kallade dem.
Hesekiel sade: "Spela musik för mig så ska jag profetera för dig."
Rätt slags musik kan förlösa den profetiska anden.
Det var sant i Mirjams tjänst.
Hur kunde de gå fel? Mirjam blev avundsjuk.
Hon ville ha ära.
Det blev också Arons fall.
Mirjam och Aron var avundsjuka på Mose.
Det är inte lätt om brodern har en viktigare position.
Aron och Mirjam hörde till ledarskapet -
men de blev avundsjuka. Mirjam bestraffades med spetälska.
Det var kanske inte lepra.
Det kan ha varit psoriasis eller någon annan hudsjukdom.
Den var obotlig. Hon hade den i 7 dagar -
tills hon gjorde bättring. Hon dog i Kadesh.
Den följande av ledarna som faller bort är Aron.
Också hans problem var avundsjuka, ambition.
Han och Mirjam började tillsammans kritisera Mose.
Avundsjukan finner alltid ett svepskäl för dåligt beteende.
De hittade på att Mose hade tagit en fru -
som de inte kunde godkänna.
Mose tog till hustru en kvinna från Kush i Egypten.
Gud dömde honom inte men Mirjam och Aron gjorde det.
De var emot Mose också i övrigt -
men här fick de ett gott svepskäl: -
"En ledare borde vara ett föredöme och gifta sig med en hebré."
Aron dog på berget Hor, inte långt ifrån Kadesh.
Efter att ha uttryckt sin avund och ambition dog båda.
Aron blev över hundra år gammal.
Kvar blev Mose, som till slut också misslyckades.
Han tappade nerverna med folket. Man kan inte anklaga honom!
I Nya Testamentet sägs det att han stod ut med folket under 40 år.
Två miljoner människor knotade och klagade hela tiden.
Mose var tvungen att reda upp ständiga konflikter.
Han fick nog.
Då en ledare blir otålig betyder det problem.
Mose begick ett stort misstag.
Han hade gett dem vatten genom att slå på en klippa med staven.
Sinais kalksten kan förvara stora mängder vatten.
Det finns enorma mängder vatten i Sinais jordmån.
Mose öppnade vattenkällorna genom att röra klippan med sin stav.
Men det uppstod vattenbrist igen.
Gud sade till Mose:
"Slå inte på klippan. Tala till den.
Ditt ord befriar vattnet i klippan. Tala till den."
Mose var så otålig att han inte lyssnade till Gud.
Han sade: "Ni vill ha vatten!" Han slog på klippan två gånger.
Gud frågade: "Varför gjorde du inte som jag sade?
På grund av detta skall du inte se de Förlovade landet."
Straffet verkar hårt -
men om en ledare inte uppmärksamt lyssnar till Gud -
fundera på hur folket handlar då.
Mose förlorade tålamodet och lyssnade inte till Gud.
Därför fick Mose inte se det Förlovade landet.
"Ja, du får nog se det men inte gå dit in."
Är inte Bibeln ärlig?
Tre ledare, två bröder och en syster, alla misslyckades turvis.
Vi har orsak att lära oss av detta.
Ledare bör lära sig av det.
Det är ett stort ansvar att leda Guds folk och göra det rätt.
I 4 Moseboken finns individer som svek Gud.
Den mest betydande av dem var en man vid namn Kora -
som i 4 Mos 16-17 var ledare för ett uppror.
Har var arg -
för att prästerskapet bara hörde till Arons familj.
"Varför får bara Aron vara präst?"
Han ifrågasatte Arons prästerskap.
Andra anslöt sig omedelbart.
En missnöjd person hittar genast andra likadana.
Det händer också i församlingar och bland nya medlemmar.
Den missnöjda vet så gott som instinktivt -
vem man ska gå och klaga inför.
Snart ifrågasatte 250 upprorsmakare -
Moses ledarskap och Arons prästerskap.
"Vi har inte valt eller insatt er."
Men Gud hade utvalt.
De satte sig emot ledarna.
De sade att Mose och Aron hade tagit sig ledarskapet själva: -
"Gud har inte utvalt dem.
Och de har inte lyckats föra oss till det Utlovade landet."
"De har tagit sig prästerskapet själva."
Mose sade: "Nåväl! Vi ska pröva detta."
Man tog reda på vem Gud hade utvalt till dessa uppgifter.
"Kora och dina män. Ta en gren från en buske.
Aron, ta du också en gren."
Grenarna lades över natten på en helig plats inför Herren.
På morgonen hade en av grenarna slagit ut i blom.
De andra var döda.
Den blommande grenen var Arons.
Efter det lade de Arons stav i förbundsarken.
Den var ett bevis på att Gud hade utvalt Aron.
Han hade inte insatt sig själv.
Upproret borde ha slutat där.
Mose uppmanade folket att hålla sig ifrån upprorsmakarnas tält.
Det kom en eld från himlen som förtärde tälten.
Kora såg vad som hände, och flydde.
Marken slukade honom och de andra rymlingarna.
Vid Sinai finns lergropar vars ytor är hårda.
Det är som tunn is.
Under ytan finns sumpmark, som kvicksand.
En sådan finns i filmen Lawrence från Arabien.
En av Lawrences kumpaner drunknade i en lergrop.
Så gick det för Kora och de övriga rymlingarna.
De dog alla.
Många av psalmerna är skrivna av Koras söner.
Koras egen familj följde inte honom.
Senare blev hans barn tempelsångare.
Hans barn räddades.
Kora omnämns i Judas brev i Nya Testamentet.
Ifrågasätt inte Guds val och var inte avundsjuk.
Folket som helhet misslyckades också.
Ledarna och några individer misslyckades...
Enligt 4 Moseboken misslyckades också hela folket -
förutom två stycken.
Av två miljoner är inte två så många.
Det fanns tre viktiga områden inom vilka folket misslyckades.
Ett kom fram ideligen. Vi ska först se på det.
Det vanligaste problemet var att man klagade.
Vad är det för fel med att klaga?
Mycket! Någon sade:
"Om man klagar på vädret så klagar man på hur Gud tar hand om saker."
Har ni tänkt er det?
Någon annan sade:
"Klagande kräver inga gåvor, ingen hjärna eller karaktär.
Klagan kräver inte att man förnekar sig själv."
Det är lätt att klaga.
Folkets fel var att det alltid klagade - i sina tält.
De trodde att ingen hörde.
Någon hörde, Gud.
Herren hörde.
Även om Han bodde i tabernaklet, så var Han överallt.
Han hörde vad man viskade i tälten.
Folket trodde att Han inte hörde knotandet i tabernaklet.
Det var ett stort misstag.
De klagade över bristen på vatten och en ensidig kost.
De klagade över att det inte fanns vitlök, lök, fisk -
gurka, melon eller purjo.
En gång i Sydamerika berättade en missionär -
att hon saknade livsmedlet marmite mest av allt .
Folket knotade för att de bara hade manna, "vad-är-det".
Vad-är-det till frukost, lunch och middag.
Missnöje kan vara den mest skadliga synden.
Församlingar tillrättavisar dock sällan medlemmar för denna synd.
Herren hörde.
Han sade: "Ni har prövat mig tio gånger."
Folket knotade alltså åtminstone tio gånger.
Det fanns också tre andra kriser då folket valde fel väg.
Den första var vid oasen vid Kadesh. Den var värst.
Den vackra oasen finns ännu.
Den ligger ungefär hundra kilometer ifrån Döda havet.
Den låg alldeles på tröskeln till det Förlovade landet.
Vid den sista oasen sände de 12 spejare till det Förlovade landet.
De gick för att spionera i landet och avge en rapport.
De var där i 40 dagar. Vissa for söderut, till Hebron.
Många for norrut. Landet visade sig vara fruktbart.
Det här är en perfekt bild av Israel.
Landet är fullt av vin. Ser det inte så ut på bilden?
De hade med sig druvor från det Förlovade landet -
men de sade att man inte kan erövra det.
"Det Förlovade landet är vackert, men vi får det aldrig.
Vi kan inte frossa i dess druvor. Landet frossar i oss."
Två av spejarna sade: "Gud är med oss.
Han lämnar oss inte i ödemarken. Vi går dit med Gud."
Men tio sade: "Nej. Vi borde aldrig ha lämnat Egypten."
Folket ville stena Mose och Aron.
Det hade gått bara tre månader sedan de lämnade Egypten.
Nu var de redo att döda Mose och Aron.
Josua och Kaleb medgav att landet var starkt befäst.
Dess invånare var storväxta.
Där fanns jättar. De hebreiska slavarna var rätt så små till växten.
Arkeologin har bekräftat det.
Kanaanéerna var stora.
Dessutom fanns det skyddsmurar kring städerna.
Josua, Kaleb och Mose sade till folket:
"Gud bär oss på sina axlar."
Min pappa bar mig på sina axlar då jag var liten.
Då blev jag en jätte. Jag var större än alla andra.
Jag såg över murar.
Mose sade: "Gud lyfter er på sina axlar.
Då är ni jättar och ser över de där murarna."
De trodde inte. De trodde hellre på människor.
Folket följde majoritetsbeslut.
Det var inte Guds metod. Majoriteten kan ha fel.
Man följde majoriteten. Defaitismen slog till.
10 spejare sade: "Vi kan inte erövra landet."
Två sade: "Gud kan erövra det."
"Vi kan inte." "Gud kan." Inget motstridigt i det.
Frågan är vilken tanke som vinner.
Israels folk sade till Mose: "Landet du sände oss till".
Mose sade: "Landet som Gud gav oss".
Sätten att tala är helt olika.
Talet avslöjar om en människa har tro eller inte.
I en församling förbjöd vi ordet "problem" på ett äldstemöte.
Vi beslöt använda ordet "möjlighet".
Otroligt vilken skillnad det för med sig.
"Här finns en klar ... möjlighet."
Tankesättet förändrades.
Vårt tal avslöjar om vi har tro.
Någon säger alltid: "Där finns ett klart problem. Det där är svårt."
Vissa har två orsaker till varför man inte kan göra något nytt:
"Vi har aldrig gjort så" och "Vi försökte, men det funkade inte".
Det är deprimerande. Folket knotade och knorrade.
Gud svor att ingen av den generationen skulle se landet.
Då Gud svär är det allvar.
Han säger: "Vid Gud, till det landet kommer ni inte."
Han kan inte svära vid någon högre än sig själv.
Då Gud svär säger Han:
"Vid Gud, ni kommer inte till det landet."
"Jag har svurit vid mig själv. Ni ska aldrig komma in i min vila."
Det är allvarligt.
De spejade på landet under 40 dagar.
Folket fick tillbringa ett år i ödemarken för varje dag.
Det var ett lämpligt straff i Guds ögon.
Här är vändpunkten i 4 Moseboken. Bara en tredjedel har skrivits.
Den sista delen hade aldrig behövts skrivas.
Resten handlar om en vandring utan slut.
Det är den första krisen. Den är den värsta av dem alla.
Till följd av den gick 40 år till spillo.
Följande kris uppstod då de gick igenom en djup dal.
Här är en gravsänka.
Där finns Genesarets sjö och Döda havet.
Gravsänkan fortsätter via Röda havet till Etiopien -
och sen som den östafrikanska gravsänkan genom Kenya o. Afrika.
Det är världens största gravsänka. Dess lägsta del är Döda havet.
Där kan man flyga under havsnivån.
Det är ungefär 500 meter under Medelhavets ytnivå.
De gick in i den här dalen som kallas Arava.
I dalen finns en ravin som kallas för Skorpionernas dal.
Den är full av skorpioner och ormar.
Igen knotade folket. Gud straffade dem genom att sända ormar.
De började dö av ormbett.
Dalen finns än i dag. Det är en torr och mörk plats.
Ormarna bet folket.
De dödas antal uppgick till otroliga mängder.
Först i oerhörd nöd ropade de till Gud.
De gjorde bättring och bad Gud jaga bort ormarna.
Gud gav ett sätt att bli helad från ormbetten.
Han drev inte bort ormarna.
Han befallde Mose att hänga upp en kopparom på en påle -
på en bergstopp.
Då någon fick ett ormbett och såg på kopparormen på pålen -
så blev han vid liv. Det var Guds motgift.
Det fungerade.
Det visade: ni är ännu i fara men ni kan bli fria från det.
Det krävdes tro. Man måste tro att det fungerar.
De hade kunnat säga: "Det där är helt dumt."
Då hade de dött.
Var och en måste lyfta blicken till kopparormen.
Sedan dess har man trott på kopparns helande kraft.
Koppararmband och annat är vidskepelse.
Då de såg upp på kopparormen blev de vid liv.
Vi ska återkomma till det.
Den tredje krisen uppstod då de kom till Moabs högslätt.
De fick segrar på vägen dit.
De hade besegrat Edom och Moab.
De slog läger vid Jordan mitt emot det Förlovade landet.
Jag visar en bild senare.
Nu mötte de ett stort nederlag.
På denna sida av Jordan bodde ammoniterna.
Jordaniens huvudstad är Amman. Det är samma ord.
Ammoniterna och moabiterna slog sig ihop och sade:
"Vi kan inte låta israeliterna komma hit."
Situationen är mycket liknande som den i dag.
De anställde en syrisk siare.
Han var från Damaskus. Han hade tidigare bott vid Eufrat.
Nu bodde han i Syrien. Han var magiker, siare och en åsna.
Han hade också en åsna. Mannens namn var Bileam.
Under den tiden i en strid, precis som i dag -
ber människor om seger.
På den tiden hämtade man en siare för att förbanna fienden.
De trodde att förbannelsen skulle föra med sig seger över fienden.
I en teater i Moskva visade man en föreställning -
i vilken tyskarna och ryssarna krigade mot varandra.
I början av pjäsen fanns en krigsscen.
På ena sidan av scenen fanns en tysk präst -
och på den andra sidan en rysk ortodox präst.
Båda bad Gud ge dem segern i striden.
Det var rysk cynism.
Människor ber om favör av Gud.
Förut förbannade siaren fienden i hednagudars namn.
I 4 Moseboken finns en märklig berättelse.
Hednasiaren Bileam fördes till platsen -
för att förbanna israeliterna i Israels Guds namn.
Han gick med på det.
Han gillade pengar. Så enkelt var det.
De erbjöd honom en allt högre lön.
Alltid då han försökte förbanna Israel så välsignade han.
Det kom bara välsignelser ur hans mun.
Ammons och Moabs kungar var ifrån sig av ilska.
Bileam kunde inget göra. Han fick mer pengar.
Han fördes allt närmare Israels läger.
Vid det första försöket såg han dem på avstånd.
Han fördes allt närmare.
Till slut såg han rakt in i lägret.
En gång lyckades han nästan. Då steg åsnan in i bilden.
Bileam satt på sin åsna -
och red mellan två klippväggar.
Sådana finns det många av i Mellanöstern.
Åsnan såg en ängel stå framför dem och vägrade röra sig.
Bileam slog åsnan eftersom han inte såg ängeln.
Ändå rörde åsnan sig inte. Bileam slog åsnan.
Till slut vände åsnan sig och talade till Bileam.
Vissa tycker det är skrattretande.
Djur kan vara besatta av goda och onda andar.
Så hände ju i Edens lustgård.
Vi vet att Jesus sände demoner in i svinen.
En god ande eller ängel kan använda ett djur.
Ta det som du vill -
men djuret hade mer vett än Bileam.
Ibland är djuren känsligare då det gäller att förstå saker.
Det här placerar Bileam längst ner, under åsnan.
Följderna av berättelsen är sorgliga. Det lönar sig att läsa den i sin helhet.
Bileam kom på hur han skulle få Ammons och Moabs pengar.
Han sade: "Det fungerar inte att förbanna.
Herren förvränger mina ord eller hindrar mig att närma mig dem.
Det finns dock en annan väg.
Sänd vackra flickor in i lägret."
Det är allt. Det är dödligt farligt.
Man tog emot förslaget. Bileam fick mycket pengar.
Flickorna kom.
Berättelsen är inte trevlig att läsa.
En israelit fick tack av Gud -
eftersom han med sitt spjut genomborrade ett par -
som hade samlag vid tabernaklets dörr.
De utövade otukt vid Guds tabernakel.
Mannen var så förfärad att han genomborrade dem med spjut.
Han var den enda som stod emot frestelserna.
Det här var det tredje nederlaget.
Bileam är delvis skyldig.
Mannen som genomborrade paret hette Pinehas.
Han och hans släkt fick ett evigt prästerskap.
Han var den enda som försvarade Guds boning i situationen.
Det är en viktig läxa.
Det rådde sedeslöshet i det Förlovade landet.
Där fanns fruktbarhetsgudinnor, statyer och fallossymboler.
Man reste nyligen en tre meter hög fallossymbol i Basingstoke.
Fruktbarhetskulterna och omoralen är på väg tillbaka.
De föll redan innan de kom till de Förlovade landet.
Det är frågan om något allvarligt, eller hur?
De måste lära sig och Gud gav dem en läxa.
Vad kan vi lära oss av detta?
Judarna lärde sig att frukta Gud.
De kristna kan lära av Israels misslyckanden.
I Judas brev nämns Kora och Bileam.
I Nya Testamentet står det många gånger: "Knota inte."
Det var ett lika stort problem i urförsamlingen.
Det är roten till bitterhet som kan börja växa i församlingen -
om människor knotar och klagar.
Numera går man bara vidare till nästa församling.
Det lönar sig inte att bygga en ny församling av gnällmånsar.
En ny församling ska man starta med nya troende.
Vi är inte siffror inför Gud. Vi är namn.
Han vet hur många hårstrån vi har.
4 Mosebokens beskrivning av Gud är mycket imponerande.
Guds natur har två sidor.
Paulus säger: "Se på Guds godhet och stränghet."
Numera betonar man Guds godhet.
Vi får en obalanserad bild av Gud.
Han ses mer som en mamma eller mormor än en Far.
Det är allvarligt.
Gud är en Fader och därför har Han både godhet och stränghet.
Man måste hitta balansen.
I boken kommer Guds godhet fram -
i det att Han förser, beskyddar och bevarar.
Strängheten syns i tillrättavisningen, arvlöshetsförklaring -
vanära eller till och med död. Man behöver minnas båda sidorna.
I Nya Testamentet förekommer gudsfruktan o. kärlek tillsammans.
4 Moseboken berättar väldigt mycket om Jesus.
Jesus frestades i ödemarken under 40 dagar. Han upplevde det själv.
Han är Brödet från Himlen.
Alla känner till Joh. 3:16, men minns ni versen före?
"Såsom Mose lyfte upp ormen i ödemarken -
så måste Människosonen bli upphöjd."
Det är från 4 Moseboken. Man kan hitta Jesus överallt i Bibeln.
I Hebreerbrevet står det:
"Om en kvigas aska hade med sig förlåtelse -
hur mycket mer skall då inte Kristi blod?"
Det märkligaste är det som Bileam profeterade:
"Jag ser honom men inte nu -
jag skådar honom men inte nära.
En stjärna stiger fram ur Jakob, en spira höjs i Israel."
Efter det här väntade varje from jude -
på den kommande Kungens stjärna.
Den ledde de vise männen till Betlehem. Är det inte märkligt?
Bileams profetia förde de vise männen till Betlehem.
Vilken är den mest kända versen i 4 Moseboken?
Jag hyser inget tvivel om det. Det är 4 Moseboken 6:24.
"Herren välsigne dig och bevare dig.
Herren låte sitt ansikte lysa över dig och vare dig nådig.
"Herren vände sitt ansikte till dig och give dig frid."
Så här befallde Gud Aron att välsigna folket -
då de satte sig i rörelse.
Välsignelsen är matematiskt perfekt -
precis som 1 Moseboken 1.
Guds tal är matematiskt perfekt på hebreiska.
Herrens välsignelse har tre rader.
På hebreiska har den första meningen tre ord -
den andra fem ord och den tredje sju ord.
Den första meningen har 15 bokstäver, den andra 20 -
och den tredje 25 bokstäver.
Den 1:a meningen har 12 stavelser, den 2:a 14 och den 3:e 16.
Om man lämnar bort ordet Herren blir det 12 ord, 12 stammar.
Den är matematiskt perfekt!
Också på engelska byggs den mot ett klimax.
Varje rad har två verb, och det andra utökar det förra.
Välsignelsen betyder -
att barnen, egendomen, landet och hälsan beskyddas och bevaras.
Herren var Jahve. Nu är Han Jesus.
Välsignelsen erbjuder nåd och frid.
De orden hör till den kristna välsignelsen i breven i NT.
Ordet "Herren" förekommer tre gånger i Gamla Testamentet.
"Herren välsigne dig, låte sitt ansikte lysa, vände sitt ansikte."
Fadern, Sonen och den Helige Ande för oss.
Hela välsignelsen är en så vacker matematisk formel.
Så är det också i 1 Mos 1. Gud talar matematiskt.
Det betyder musikaliskt. Musiken bygger på matematik.
Det här är en vacker, musikalisk, matematisk välsignelse.
Alltså: "Herren välsigne er och bevare er.
Herren låte sitt ansikte lysa över er och vare er nådig.
Herren vände sitt ansikte till er -
och give er sin Shalom." Amen.
Översättning: Andreas Forsberg Heaven TV 7