Jeesuksen nimessä toivotan teidät sydämellisesti tervetulleiksi -
4Heavenin joulukonserttiin.
Tämä ei ole pelkästään konsertti vaan myös paljon muuta.
Eli haluan onnitella sinua siitä, että olet tullut tänne tänään.
Jumalalla on asiaa meille jokaiselle.
Hän haluaa meitä siunata erikseen ja yhdessä.
Kiitos rakas Jeesus, että olet luvannut, että siellä missä kaksi tai kolme -
on kokoontunut sinun nimessäsi, siellä sinä olet heidän keskellä.
Sinä olet täällä meidän kanssa tänään ja näet jokaisen tänne tulleen, -
minkälaisissa mietteissä, minkälaisesta tilanteesta.
Voi olla iloa ja odotus tai huolia ja ahdistustakin.
Kiitos, että sinä haluat meitä jokaista kohdata ja siunata tämän tilanteen.
Siunaa tämä konsertti alusta loppuun. Aamen.
Joulupuu on rakennettu, -
joulu on jo ovella.
Namusia ripustettu ompi kuusen oksilla.
Kuusen pienet kynttiläiset
valaisevat kauniisti.
Ympärillä lapsukaiset
laulelevat sulosti.
Kiitos sulle, Jeesuksemme,
kallis Vapahtajamme,
kun sä tulit vieraaksemme,
paras joululahjamme.
Lasten laulun siivittämänä toivotan teidät 4Heavenin puolesta -
tervetulleiksi meidän joulukonserttiin.
Jos joku ei ole aikaisemmin kuulut meidän porukkaa, -
niin tämä on yhteiskristillinen, -
5 eri seurakunnasta koostuva musiikkiryhmä.
Meille tärkeätä on vain se, että meillä on yksi usko, yksi Herra.
Hänelle me kuulutaan ja yhdessä haluamme viedä -
evankeliumia eteenpäin.
Ensimmäisenä lauluna kuullaan Enkelit laulu.
Suurin osa näistä lauluista on ihan omia.
Marianne Brandt on nämä sanoittanut ja säveltänyt on Timo Vuolteenaho.
Isä taivaan enkelinsä alas maahan lähetti.
Katsomaan kuinka juhlitaan syntynyttä Poikaansa.
Pieni hahmo ikkunasta sisään hiljaa kurkisti.
Hukkuivat lapset lahjoihin unhoittivat sankarin.
Ystävä jos ymmärtäisit, mitä puolestas teki hän.
juhlisit sä syntymäänsä ihmetellen ihmettä.
Talliin köyhään vaikka syntyi, -
kärsi kurjan kuoleman.
Kaiken teki jotta saisit taivaan omistaa.
Toinen taivaan enkeleistä joutui ostosviidakkoon.
Vilskeessä pientä tönittiin, lattialle poljettiin.
Kolmas pääsi vierahaksi, kotiin hänet kutsuttiin.
Keskelle joutui riitojen, unhoittivat rakkauden.
Ystävä jos ymmärtäisit, mitä puolestas teki hän.
Juhlisit sä syntymäänsä ihmetellen ihmettä.
Talliin köyhään vaikka syntyi, -
kärsi kurjan kuoleman.
Kaiken teki jotta saisit taivaan omistaa.
Tule talliin seimen ääreen.
Tänne rauhaan lepäämään
Sytytä pieni kynttilä
Saat rauhan sisimpään
Helmi huurre kirkkaana niin kimaltaa.
Kylmyyskään ei hehkuaan voi lannistaa
Hiutaleiden loisto hangella kun häikäisee.
On valo tuo niin kirkas se melkein sokaisee.
Pieni tuikku mitätön on yksinään.
Liittyessään toisiinsa mä ketjun nään.
Pimeältä jyrkänteeltä alas katselen, -
niin huomaan miten valonauha yötä valaisee.
Valoa kantaa vaikka pienen hetken vaan.
Rakkautta heijastaa voiman suuremman.
Lämpöä tuottaa vaikka pienen hetken vaan.
Lohtua antaa, jos sitä tarvitaan.
Valonkantajia täällä tarvitaan.
Lyhdyssäsi anna liekin hiljaa palaa.
Että jokainen sen hehkun nähdä saa: -
Jumalan rakkaus voi muuttaa maailmaa.
Valonkantajia täällä tarvitaan.
Lyhdyssäsi anna liekin hiljaa palaa.
Että jokainen sen hehkun nähdä saa: -
Jumalan rakkaus voi muuttaa maailmaa.
Siellä täällä valot loistaa lämpöään.
Taivaallakin tähdet kirkkaana nyt nään.
Jumala on valo pimeyttä ei häivääkään
Voi kumpa säteilisimmekin kirkkautta Pyhän.
Valoa kantaa vaikka pienen hetken vaan.
Rakkautta heijastaa voiman suuremman.
Lämpöä tuottaa vaikka pienen hetken vaan.
Lohtua antaa, jos sitä tarvitaan.
Valon kantajia täällä tarvitaan.
Lyhdyssäsi anna liekin hiljaa palaa.
Että jokainen sen hehkun nähdä saa: -
Jumalan rakkaus voi muuttaa maailmaa
Valonkantajia täällä tarvitaan.
Lyhdyssäsi anna liekin hiljaa palaa.
Että jokainen sen hehkun nähdä saa: -
Jumalan rakkaus voi muuttaa maailmaa.
TAIVAS SYLISSÄNI Suom. Pia Perkiö
Keneltä sai tähden -
tuo katse pienokaisen?
Kuka poisti synkeyden yöstä paimenten?
Kuka solmi kruunun -
nyt sinun hiuksillesi?
Viisaat kuka johti luokse rakkaan lapseni?
Olet toisten kaltainen, -
lapsi lupauksien
Tuotko lapseni -
nyt toivon maailmaan?
Olet aarre sydänten, -
miten sinut suojelen?
Helmassani kantaa itse taivastako saan.
Ken toi kyyneleitä -
silmiin pienokaisen?
Miksi äitiin tarraudut nyt niin vavisten?
Varjot toistaa sen nyt, -
enkeli on mennyt, -
kaiken kauniin muistan, vaikka en voi ymmärtää.
Olet toisten kaltainen, -
lapsi lupauksien.
Tuotko lapseni, -
nyt toivon maailmaan?
Olet aarre sydänten, -
miten sinut suojelen?
Helmassani kantaa itse taivastako saan.
Täällä kaikkiin päiviin -
tuo ilo taivaallinen.
Lempeyttä, rakkautta silmiin ihmisten.
Sanat, jotka kuulin, -
ne unohdu ei koskaan.
Vaikka mitä tulkoon, -
niistä aina voimaa saan.
Olet toisten kaltainen, -
lapsi lupauksien.
Tuotko lapseni, -
nyt toivon maailmaan?
Olet aarre sydänten, -
miten sinut suojelen?
Helmassani kantaa itse taivastako saan.
Keneltä sai tähden -
tuo katse pienokaisen?
Betlehemin yllä loistaa tähti ikuinen.
Seuraavaksi kuulemme kaksi laulua.
Ensimmäinen on "Kiitokuvajoulu" ja toisena Virpi Vuolteenaho laulaa -
"Sinä olet minun".
Tuosta kiitokuvajoulusta minun pieni Sara tyttö sanoi -
varmaan viime jouluna, että "Älkää äiti laulako sitä laulua enää,-
kun se on niin surullinen laulu".
Kysyin mikä siinä on niin surullista, niin Sara sanoi, -
"No, kun siinä lauletaan, että joululahjasäkki jää usein puuttumaan".
Surullinen laulu se kyllä on.
Surullisinta siinä on se, että -
se on monelle lapselle ja aikuiselle todellisuutta tänäkin jouluna.
Tänäänkin meillä on mahdollisuus toimia, kuten laulussa sanotaan, -
käsinä ja jalkoina.
Muutaman laulun jälkeen kerätään kolehti -
Kokkolan vähävaraisten perheiden auttamiseksi.
Nyt Kiitokuvajoulu ja sitten Sinä olet minun.
Jouluaatto kello kuusi nälkä vatsassa jo kurnii.
Vanhemmista ei ole ruokaa laittamaan, -
riippuvuudet vei heidät mukanaan.
Palan leipää taittaa lapsi, vesi kelpaa juotavaksi, -
käpertyy hän hiljaa siskon kainaloon.
Nukahtaen turvalliseen koloon.
Ei kiiltokuva joulu aina totta olekaan.
Joululahjasäkki jää usein puuttumaan.
Herkku pöydät notkuvat on vain haavetta.
Silti joulun sanoma jokaisen voi kohdata.
Toinen pieni naapurissa katsoo kaipaus rinnassansa.
Saattoi äidin maahan hautaan lumiseen.
Voiko rauha vielä tulla sydämeen?
Ei tuu joulu hänen luokseen, isä yrittää vain vuokseen.
Pimentää nyt suru illan jouluisen.
Saisipa viel' takaisin eilisen.
Ei kiitokuva joulu aina totta olekaan.
Joululahjasäkki jää usein puuttumaan.
Herkkupöydät notkuvat on vain haavetta.
Silti joulun sanoma jokaisen voi kohdata.
Olisipa ihmisillä hetken helpon kulkijoilla, -
silmät nähdä, korvat kuulla, sydän paikoillaan.
Jospa jonkun matkaa voisi helpottaa.
Käsinä ja jalkoina rakkauden toteuttajina.
Nyt laittaisit Sä Isä meidät toimimaan.
Kärsiviä hädässänsä auttamaan.
Ei kiiltokuvajoulu aina totta olekaan.
Joululahjasäkki jää usein puuttumaan.
Herkkupöydät notkuvat on vain haavetta.
Silti joulun sanoma jokaisen voi kohdata.
Jeesus synnyit seimeen vaatimattomaan.
Kärsimyksen ikeen sait vuoksi maailman.
Rakastamaan, auttamaan, saavuit jokaista.
Köyhää surun murtamaa ja epätoivoista.
Lämpöäsi heille jaa, jää heitä siunaamaan.
Äitisi kohdussa jo sinut muovasin.
Kaikki solusi tein, -
piirteesi taiteilin.
Voisiko unohtaa äiti lastansa.
Vaikka unohtais.
Minä en Sinua.
Käsieni ihoon sinut piirsin
pimeydestä valoon sinut siirsin.
Nimeltä sinut kutsuin Sinä olet Minun.
Käsieni ihoon sinut piirsin
Pimeydestä valoon sinut siirsin.
Nimeltä sinut kutsuin Sinä olet Minun.
Kauaksi ethän koskaan menis luotani.
Vaikka menisitkin, kutsuisin takaisin.
Poikani vuokses annoin maailmaan kärsimään.
Että pääsisit, kotihin taivaaseen.
Käsieni ihoon sinut piirsin -
pimeydestä valoon sinut siirsin.
Nimeltä sinut kutsuin. Sinä olet Minun.
Käsieni ihoon sinut piirsin -
pimeydestä valoon sinut siirsin.
Nimeltä sinut kutsuin.
Sinä olet Minun.
Minä olen Sinun.
Minä olet Sinun.
Harhaa, kangastusta, kuvitelmaa.
Siintää aavikolla joukko miesten.
Karavaani kameleiden kulkee.
Pimeys heidät kätköihinsä sulkee.
Katseet kohti tähden opastavan
Viisaat, itämaan tietäjät matkaa.
Tahtoisi he Vapahtajan nähdä.
Kuninkaalle kunniaa jo tehdä.
Kaikki kansat kumartakaa syntynyt on Vapahtaja
Kultaa, suitsuketta ja mirhaa.
Tahdon polvistua etees Sun.
Kultaa, suitsuketta ja mirhaa.
Lahjat kalleimmat mä kannan etees Sun.
Kultaa, suitsuketta ja mirhaa.
Tahdon polvistua etees Sun.
Kultaa, suitsuketta ja mirhaa.
Lahjat kalleimmat mä kannan etees Sun.
Hohtaa, tähti kirkkain valaisee maan
Pieneen majataloon heidät johtaa.
Lapsi nukkuu kaukalossa unta.
Enkelitkin laulaa lakkaamatta.
Kaikki kansat kumartakaa syntynyt on Vapahtaja.
Kultaa, suitsuketta ja mirhaa.
Tahdon polvistua etees Sun.
Kultaa, suitsuketta ja mirhaa.
Lahjat kalleimmat mä kannan etees Sun.
Kaikki kansat kumartakaa syntynyt on Vapahtaja.
Kultaa, suitsuketta ja mirhaa.
Tahdon polvistua etees Sun.
Kultaa, suitsuketta ja mirhaa.
Lahjat kalleimmat mä kannan etees Sun.
Kultaa, suitsuketta ja mirhaa.
Tahdon polvistua etees Sun.
Kultaa, suitsuketta ja mirhaa.
Lahjat kalleimmat mä kannan etees Sun.
Laulamme seuraavaksi kaksi laulua, -
"Tässä ja nyt" sekä "Haavasi haavojani vasten"
Ensimmäisessä laulussa soolo- osuuden laulaa Virpi Vuolteenaho -
toisessa Anna Koivisto.
Mietin ennen tätä konserttia, mitä näistä lauluista haluaisin sanoa, -
mikä niissä puhuttelee minua.
Kumpikin laulu muistuttaa minua -
Jumalan valtavasta rakkaudesta ja armosta.
Ilman Häntä ja Hänen rakkauttaan -
olisin vain helisevä vaski ja kilisevä kulkunen -
pelkkä kuori ilman syvempää sisältöä.
Pyhän Henkensä kautta Jumala haluaa olla läsnä elämässäni -
joka hetki, nytkin, tällä paikalla, jossa seison.
Hän haluaa antaa minulle lohtua, turvaa ja toivoa, -
ja käyttää minua rakkautensa levittämiseen -
vaikka olen ihan tavallinen, keskeneräinen, vajavainen ihminen.
Sama tahto Jumalalla on myös sinua kohtaan.
Sinun ei tarvitse olla täydellinen kelvataksesi Jumalalle.
Hän rakastaa sinua silti ja haluaa parantaa sinun haavasi.
Hän haluaa muuttaa sinun elämäsi yön päiväksi.
Hän haluaa lahjoittaa todellisen elämän, -
joka jatkuu rajan toisellekin puolelle.
Sen takia Hän tuli itse ihmiseksi ja ojentaa tämän lahjan sinulle -
Jeesuksen kuoleman ja ylösnousemuksen kautta.
Hän rakastaa meistä jokaista vaikka olemmekin haavoittuneita, -
rikkinäisiä, säröisiä.
Hän ojentaa kättään meitä kohti ja kysyy -
haluammeko ottaa rakkauden ja armon vastaan.
Ehkä rakkaus pääsee sisään siitä mistä sydän on rikki.
En lauluja laulaisi.
En sointuja soittaisi
Jos en Sinua tuntisi
Armostasi eläisi.
Ei olisi toivoa
Ei olisi rakkautta
Jos et minulle antaisi
Uskoani lahjaksi
Tässä ja nyt edessäsi seison.
Näen kätesi lävistetyt.
Tässä ja nyt Sinun tahtoos taivun
Olet matkaan lähettänyt.
Tahdon nähdä elämää muuttavan voiman -
päiväksi jo vaihtuvan yön.
Tahdon nähdä sydämen täyttyvän rauhan -
ansiosta ristin työn.
Tahdon nähdä elämää muuttavan voiman, -
päiväksi jo vaihtuvan yön.
Tahdon nähdä sydämen täyttävän rauhan -
ansiosta ristin työn.
En pääsisi taivaaseen, -
en iloon ja vapauteen
Jos et minulle antaisi -
syntejäni anteeksi.
Tässä ja nyt
Edessäsi seison Näen kätesi lävistetyt.
Tässä ja nyt
Sinun tahtoos taivun Olet matkaan lähettänyt
Tahdon nähdä elämää muuttavan voiman,
päiväksi jo vaihtuvan yön.
Tahdon nähdä sydämen täyttävän rauhan -
ansiosta ristin työn.
Tahdon nähdä elämää muuttavan voiman, -
päiväksi jo vaihtuvan yön.
Tahdon nähdä sydämen täyttävän rauhan -
ansiosta ristin työn.
Häpeää niin viiltävää,
riitänkö mihinkään?
Sirpaleet kertoo sen -
olen rikkinäinen.
Vaiettu särkyneisyys -
tahtoo oven löytää.
Suruni ja kipuni -
etsii pakoväylää.
Haavasi haavojani vastaan, -
suurinta armoa on kai.
Maailman -
kolhiessa lastaan -
sydämeni säröjä taas sai.
Äärettömyys lohduttaa, -
murtuneet levon saa.
Henkesi läsnä on.
Elämä saa toivon.
Aavistus taivaallinen -
täyttää pienen huoneen.
Vajavaisuus katoaa, -
hetken ehjä olla saan.
Haavasi haavojani vastaan, -
suurinta armoa on kai.
Maailman kolhiessa lastaan -
sydämeni säröjä taas sai.
Ehkä rakkaus pääsee sisään, -
siitä mistä sydän on rikki.
Ehkä rakkaus pääsee sisään, -
kun omat voimat loppuneet.
Haavasi haavojani vastaan, -
suurinta armoa on kai.
Maailman kolhiessa lastaan -
sydämeni säröjä taas sai.
Ehkä rakkaus pääsee sisään, -
siitä mistä sydän on rikki.
Ehkä rakkaus pääsee sisään -
kun omat voimat loppuneet.
Muistan nuoruudesta saakka laulaneemme laulua, -
joka taitaa olla suomenkielisessä virsikirjassa.
Sen nimi on "Tiellä ken vaeltaa, ken aasilla ratsastaa".
Onko tuttu kenellekään?
Siinä puhutaan siitä kun Jeesus ratsasti Jerusalemiin aasilla.
Se oli vavahduttava hetki.
Silloin koko kansa ajatteli, että nyt tulee Messias, -
Kuningas jota he olivat odottaneet.
Laulussa sanotaan, että "Tiellä ken vaeltaa, ken aasilla ratsastaa?
Maahan on laskettu vaatteita, lehtiä, oksia.
Muurari-rabbi nyt on matkalle lähtenyt, -
noussut on satulaan ratsunsa, kuitenkin kuningas."
Se jatkuu ja se kertoo kuinka Jeesuksen kuninkuus -
oli erilainen kuin tavalliset kuninkaat.
"Kruunua, valtikkaa et lainkaan sä nähdä saa.
Mahtavat ovat muualla, suurissa saleissa."
Sitten tulee pitkän perjantain sanoma esille.
Tämä jatkuu näin: -
"Ihmisen Pojan tie nyt kaupunkiin suureen vie.
Suosio satojen ihmisten vaihtuu jo syytökseen."
Sitten he huusivat "ristiinnaulitse".
Jeesus kuoli ristillä.
Jotenkin Jeesuksen koko olemus tulee tässä esille, -
kun kolmannessa jakeessa lukee näin:
Nöyryys ja hiljaisuus on valtasi salaisuus.
Voimalla, väkivallalla et tahdo hallita.
Uskomme vahvista, luo tiellemme valoa,
johdata elämään rikkaaseen, rauhaan ja hyvyyteen."
Kun vertaa Jeesusta moniin muihin historian henkilöihin, -
niin kyllä Jeesus on ainutlaatuinen. Jos lukee Uutta testamenttia, -
se mitä Hän puhuu ja sanoo on aivan ainutlaatuista historiassa.
Se on myöskin sitä, -
että me ei tänä adventtina kokoonnuta tänne muistotilaisuuteen, -
kertomaan mitä joskus tapahtui. Tässä Jeesus eroaa kaikista muista.
Tänäänkin täällä on monia, jotka on kohdannut Jeesuksen tänään, -
ja Jumala on puhunut heille.
Tämä on jännä tilaisuus. Tämä on konsertti, mutta ei pelkästään sitä.
Jumala puhuu täällä eri tavoin.
Haluaisin ottaa yhden esimerkin. Tämä on henkilökohtainen todistus.
Jumala voi puhua virsitaulun kautta. Ihan totta, virsitaulun kautta.
Muutama vuosi sitten olin tuolla saarnastuolissa.
Kerroin, että olin kuullut tämän Tampereelle.
Jossakin päin Suomea oli ollut jumalanpalvelus.
Itse sanoma oli siitä jäänyt jäljelle -
mutta yksityiskohdat oli unohtunut.
16-17-vuotiaana kuulemani kerroin saarnastuolista.
Oli nuori daami, joka oli ehkä 20-vuotias.
Hän on rippikoululeirillä tullut kirkkaasti uskoon -
mutta sitten tuli erilaisia koettelemuksia.
Hän rupesi epäilemään Jumalan olemassaoloa.
Niin hän päätti mennä kirkkoon vielä kerran. Hän rukoili, että -
"Jos Jumala olet olemassa, anna sen virren olla siinä numerotaululla".
Hän tuli kirkkoon, en tiedä missä se oli, istahti kirkon penkkiin -
ja katsoi virsikirjaa ja virsitauluun.
Se virsi ei ollut siinä.
Hän ajatteli, että "Antaa olla. Nyt se on ohi".
Kun tuli saarnavirren aika, yhtäkkiä pappi heilutti vahtimestarille.
Vahtimestari tuli puhumaan papin kanssa ja kaikki mietti mitä tapahtuu.
He keskusteli pitkään -
ja yhtäkkiä vahtimestari vaihtoi saarnavirren toiseen.
Se oli juuri se virsi, jota tämä daami oli toivonut.
Näin Jumala toimii. Se ei ole kaikista yllättävintä.
Kerroin tämän joku sunnuntai pari vuotta sitten.
Seuraavana päivänä, maanantain aamuna tuli puhelu.
Se on meidän entinen kirkkoherra, Allan Store, joka soitti ja sanoi -
"Pedro, muistatko mitä puhui saarnassasi?" - Joo.
"Tiedätkö missä kirkossa se oli?"
En tietenkään tiennyt sitä.
Hän sanoi, että se oli Kaarelan kirkossa.
Anteeksi.
Hän kertoi, että hän oli kesken jumalanpalveluksen -
kokenut Jumalan puhuvan, että saarnavirsi pitää vaihtaa toiseen.
Hän kamppaili ja mietti pyytääkö vahtimestaria luokseen.
Hän kuuli toisen äänen joka sanoi "Älä ny mene munaamaan itseäsi."
"Mitä ne ajattelee jos sähläät kesken kaiken."
Hän ajatteli kuitenkin, että virsi pitää vaihtaa.
Hän sanoi kirkkovahtimestarille, joka myös kysyi -
"Oletko ihan varma, että pitää vaihtaa?".
Hän sanoi "Joo, nyt on varma.".
Luulen, että se oli tämä virsitaulu täällä tai molemmat vaihdettiin.
Kirkkovahtimestari meni ja vaihtoi virren.
Jumalanpalvelus meni ohi ja Allan mietti, -
minkä ihmeen takia hän teki näin.
Kului viisi vuotta.
Viiden vuoden jälkeen hänen luo tuli noin 25-vuotias daami, -
joka sanoi "Noin viisi vuotta sitten saarnavirsi vaihdettiin. Minkä takia?"
Silloin Allan kertoi kokeneensa Jumalan puhuttelun -
ja sen takia hän vaihtoi virren.
Silloin tämä ehkä 25-vuotias daami sanoin "Minä olen se daami" -
ja kertoi oman tarinansa, kuinka oli rukoillut, -
että "Jumala näytä, jos olet olemassa".
Jeesus ei ole pelkästään historiaa vaan tänä päivänä Jumala toimii.
Tässä kirkossa on tapahtunut.
Ajattelin tässä vielä lopuksi lukea viimeisen jakeen.
Tässä lukee näin: -
"Jeesus, sä Herramme, sua seurata tahdomme.
Kanssamme kulje eteenpäin, yhdessä, yksittäin.
Hoosianna, hoosianna, hoosianna, hoosianna!
Saavu jo, kuningas, luoksemme täyttämään toivomme."
Jos et vielä seuraa Jeesusta, tai jos on tullut pettymyksiä, -
niin ota ja uudestaan ota, mene juttelemaan jonkun kanssa -
tai vain rukoile siinä penkissä. Jeesus haluaa sinulle vastata.
Hän on elävä, ei pelkästään historiaa, Hän elää tänä päivänä.
Ala kirkkaiden taivaan tähtien -
syntyi rakkaus maailmaan.
Sai syliinsä viimein pienokaisen -
äiti iloa tulvillaan.
Tunsi rinnassaan äiti aavistuksen, -
lasta seuraa salaisuus.
Sai enkelit kuulla suunnitelman
talliin lankesi hiljaisuus.
Syntyy joulu sisimpääsi, -
kun viimein ymmärrät sen.
Seimen lapsi elämääsi -
tuo rauhan, vapauden
Silloin joulu on jokaisella, -
kun viimein ymmärtää sen.
Seimenlapsi ristinpuulla -
toi Jumalan armahduksen.
Toivoi helpompaa tietä lapselleen, -
äiti murhe mielessään.
Vaan Jumala antoi Pojalleen -
osan sijaiskärsijän.
Syntyy joulu sisimpääsi, -
kun viimein ymmärrät sen.
Seimen lapsi elämääsi -
tuo rauhan, vapauden.
Silloin joulu on jokaisella, -
kun viimein ymmärtää sen.
Seimenlapsi ristinpuulla -
toi Jumalan armahduksen.
Voit sinäkin taivaan omistaa, -
olla lapsi Jumalan.
Jos seimen lasta rakastaa, -
katsoo silmiin Vapahtajan.
Syntyy joulu sisimpääsi, -
kun viimein ymmärrät sen.
Seimen lapsi elämääsi -
tuo rauhan, vapauden
Silloin joulu on jokaisella, -
kun viimein ymmärtää sen.
Seimenlapsi ristinpuulla -
toi Jumalan armahduksen.
Hiljaa, aivan hiljaa, -
leijuu maahan lumi valkoinen.
Se peittää kaiken likaisen.
Valo voittaa pimeyden.
Hiljaa, aivan hiljaa, -
kuului laulu enkeljoukkojen.
Nyt syntyi Poika ihmisen.
Valo voittaa pimeyden.
Saat kuulla uutisen.
Enkelit kertoi sen -
valo voittaa pimeyden.
Saat kuulla uutisen:
Enkelit kertoi sen.
Valo voittaa pimeyden.
Hiljaa, aivan hiljaa, -
nukkuu Jeesus-lapsi seimessä.
On lapsi toivo kansojen.
Toivo voittaa pimeyden.
Saat kuulla uutisen.
Enkelit kertoi sen.
Valo voittaa pimeyden.
Saat kuulla uutisen.
Enkelit kertoi sen.
Valo voittaa pimeyden.
Hiljaa, aivan hiljaa, -
saapuu Jeesus sinun luoksesi.
Hän itse kantaa syntisi.
Rakkaus voittaa pimeyden.
Toivo voittaa pimeyden.
Valo voittaa pimeyden.
Tekstitys: TV7