o
UUSI TESTAMENTTI AVAUTUU
1. JA 2. KORINTTOLAISKIRJE, Osa 2
Tutkimme vielä 1. Korinttolaiskirjettä.
Haluan mainita erään tärkeän asian, ennen kuin jatkamme eteenpäin.
Korintto sijaitsi Kreikassa, vaikka se kuuluikin Rooman valtakuntaan.
Se oli kreikkalaisen ajattelun vaikutuspiirissä.
Ajattelumme pohjautuu pitkälti kreikkalaiseen ajatteluun.
Demokratia on kreikkalainen sana. Se ei esiinny Raamatussa.
Myös urheilu tulee Kreikasta. Raamatussa ei mainita urheilua.
Paavali viittaa siihen pari kertaa. Urheilu on maamme miesten uskonto.
Urheilu tuli Kreikasta, Olympiasta Peloponnesoksesta.
Moni asia on tullut meille Kreikasta.
Kreikkalaiset erottivat fyysisen hengellisestä.
Heillä oli vaikeuksia suhtautua ruumiiseen.
Ruumis ja sielu pidettiin jyrkästi erillään.
Kristillinen ajattelu on omaksunut opin sielujen pelastamisesta.
Heprealaiset näkivät ihmisen kokonaisuutena.
Heille sielu oli hengittävä ruumis.
Siitä tulee hätäviesti SOS: pelastakaa sielumme, eli ruumiimme.
Korinton seurakunnan monien ongelmien taustalla oli -
ajatus ruumiin ja sielun erottamisesta.
Korostettiin liiallisesti sielua ja sisäistä elämää.
Ruumis on yhtä paljon osa minua kuin henkeni. Jumala loi molemmat.
Kreikkalaisten mukaan kuolemassa ruumis hajoaa ja sielu vapautuu.
He puhuivat kuolemattomasta sielusta kuolevaisessa ruumiissa.
Heprealaisten mukaan meillä on kuolevainen sielu, -
ja me tarvitsemme kuolemattoman ruumiin.
Kun kuolevainen sielu pukee ylleen kuolemattoman ruumiin, -
kuolema on voitettu.
Usko ruumiin ylösnousemukseen pohjautuu heprealaiseen ajatteluun.
Korinttolaiset kompastuivat suhtautumisessa ruumiiseen.
He erottivat ruumiin ja sielun. Seurauksena oli yksi kolmesta:
He antoivat periksi ruumiin himoille ja sanoivat:
"Ei se kosketa sielua."
Tai sitten he yrittivät elää tiukan askeettisesti.
Tai sitten he ihannoivat ruumista.
Se ajattelutapa on omaksuttu lännessä.
Kreikkalaiset urheilijapatsaat ovat alastomia. He ihannoivat ruumista.
Ne kaikki ovat vääriä tapoja suhtautua ruumiiseen.
Paavali kysyy: "Ettekö tiedä, että ruumis on Pyhän Hengen temppeli?"
"Se mitä teette ruumille vaikuttaa sieluunne."
"Kun käytte prostituoitujen luona, liitätte Kristuksen heihin," -
"koska ruumiinne on nyt osa Kristusta."
Suhtautuminen ruumiiseen oli siis ongelma.
Siksi heidän oli vaikea uskoa ruumiin ylösnousemukseen.
Nykyäänkin monet näkevät ruumiin toiminnot jotenkin ongelmallisina, -
mutta ruumis on osa Jumalan luomistyötä.
Juutalaisessa rukouskirjassa on rukous vessassa käyntiä varten.
Jumalaa ylistetään siitä, että ruumis toimii hyvin, -
ja kiitetään helpotuksesta.
Me pidämme sitä epähengellisenä.
Joidenkin kristittyjen vessat ovat tapetoitu hengellisillä teksteillä.
Ajatus pyritään viemään muualle, hengellisiin asioihin.
Heprealaiset kiittivät Jumalaa ruumiistaan.
Vanhana kaduttaa, ettei kiittänyt Jumalaa, kun kaikki vielä toimi.
Se on heprealaista ajattelua. Ruumis on Pyhän Hengen temppeli.
Seurakunta on Kristuksen ruumis. Ruumis on siis tärkeä asia.
Ruumis tai vaikka hiusten pituus on osa hengellistä elämää.
Se ei ole irrallaan sielusta. Me palvomme Jumalaa ruumiillamme.
Kreikkalainen ajattelu aiheutti Korintossa ongelmia.
Monet evankelikaaliset ovat omaksuneet kreikkalaisen ajattelun.
He eivät ymmärrä ruumiiseen liittyviä Hengen lahjoja.
Heistä jumalanpalvelus on sisäistä, eikä ruumis kuulu asiaan.
Käsien nostaminen on heistä kummallista.
Pitää palvoa Jumalaa sielulla.
Kielilläpuhuminen tapahtuu ruumiissa. Se ilmenee ulkoisesti.
Kaiken pitää olla sisäistä ja hengellistä.
Ruumiilla palvominen ei muka ole hengellistä. Kyllä se on!
Heprealaiset nostivat kätensä ylös Jumalalle ja tanssivat.
He uhrasivat ruumiinsa Jumalalle. Me haluamme vain seisoa suorina.
Olisi ihmeellistä, jos saisimme käyttää ruumiistamme vain suutamme.
"Tarjotkaa ruumiinne elävänä uhrina Jumalalle."
Se on Korinttolaiskirjeen painotus.
Hengen lahjat ovat ruumiillisia lahjoja.
Parantuminen on ruumiillinen lahja, samoin kielilläpuhuminen.
Kirjeissä käsitellään korinttolaisten ongelmaa.
He eivät osanneet suhtautua ruumiiseensa.
Esimerkiksi selibaattia pidettiin pyhempänä kuin avioliittoa.
Ikävä kyllä pyhä Augustinus sinetöi ajatuksen.
Hänen ajoistaan asti seksiä ei ole pidetty pyhänä.
Heprealaisen ajattelun mukaan rabbien pitää olla naimisissa.
Raamatussa selibaatissa elävää ei hyväksytä papiksi.
On olemassa kutsumus ja Hengen lahja elää selibaatissa.
Se on eri asia. Selibaatti ei ole hengellisesti pyhempää -
kuin fyysinen rakkauden teko.
Toinen periaate, jota he eivät olleet ymmärtäneet, oli rakkaus.
Vielä tänäänkin rakkaus-sana voi tarkoittaa kaikenlaista.
Meillä on sama ongelma.
Paavali kiitti Jumalaa siitä, että heillä oli hengellisiä lahjoja.
Monissa nykyajan seurakunnissa ei ole 1. Kor. 12-14:n lahjoja.
1. Kor. 13 menee hukkaan heidän kohdallaan.
1. Kor. 12:ssa puhutaan Hengen lahjoista.
1. Kor. 13:ssa puhutaan... Hengen lahjoista.
1. Kor. 14:ssä puhutaan Hengen lahjoista.
1. Kor. 12:ssa puhutaan lahjoista itsessään.
1. Kor. 13:ssa puhutaan lahjoista ilman rakkautta.
1. Kor. 14:ssä kerrotaan Hengen lahjoista ja rakkaudesta yhdessä.
Monet ohittavat 1. Kor. 13:n kohdan kielilläpuhumisesta.
Paavali sanoo: "Tärkein on rakkaus, ja se teiltä puuttuu."
Tutkitaan kreikan rakkautta tarkoittavia sanoja.
Me käytämme rakkaus- sanaa kaikkeen.
Kreikkalaisilla oli eri sanoja.
Rakkaudessa oli kolme eri näkökulmaa.
Oli seksuaalista vetovoimaa tarkoittava rakkaus tai himo.
Sitä kuvattiin kahdella sanalla. Toinen oli hyvä ja toinen paha.
"Eros" tarkoitti hyvää seksuaalista vetovoimaa.
Piccadilly Circuksella oleva patsas on väärin nimetty Erokseksi.
Nimen pitäisi olla Agape. Patsas on lordi Shaftesburyn muistomerkki.
Se kuvaa armon enkeliä, ei lemmenjumalaa.
"Epithumia" tarkoitti pahaa seksuaalista himoa.
"Eros" ei ole välttämättä paha sana, -
mutta "epithumia" on.
Paavalin mukaan "epithumia" on vääränlaista seksuaalista himoa.
Se perustuu molemmin- puoliseen vetovoimaan.
Jotkut ihmiset vetävät puoleensa, toiset eivät.
Se perustuu lihaan, ruumiiseen ja ruumiin muotoon.
Se on tunteellista rakkautta.
Se riippuu kohteensa jatkuvasta seksuaalisesta vetovoimasta.
Kun vetovoima loppuu, rakkaus loppuu.
Monet avioliitot perustuvat yksinomaan siihen.
Kun vetovoima iän karttuessa katoaa, on rakkauskin mennyttä.
Se on perustaltaan seksuaalista rakkautta.
Toinen sana oli "filadelfia", sanoista "filo", veli, ja "delfia".
Se tarkoittaa toisesta pitämistä, ei seksuaalista vetovoimaa.
Tulemme toimeen ystävien kanssa, koska maut ja näkemykset täsmäävät.
Se on kiintymystä, veljellistä rakkautta, -
kahden miehen tai kahden naisen välillä.
"Eros" on rakkautta miehen ja naisen välillä.
"Epithumia" voi olla homoseksuaalista.
"Filadelfia" on rakkautta kahden toisistaan pitävän mielen välillä.
Siksi se on älyllistä, ajatusten tasolla tapahtuvaa.
Siinä ihmiset ovat riippuvaisia toisistaan, -
toisen ajatuksista, mieltymyksistä ja kiinnostuksen kohteista.
Sitten on "agape", jota kreikkalaiset harvoin käyttivät, -
sillä he niin harvoin näkivät sitä.
Se on rakkautta, joka antaa toiselle huomiota.
Se ei ole seksuaalista vetovoimaa eikä veljellistä kiintymystä, -
vaan rakkautta, joka antaa huomiota.
Se huomaa toisen ihmisen.
Se on tahdon asia. Päätämme rakastaa toista.
Huomaamme jonkun, josta kukaan ei välitä -
ja päätämme kiinnittää häneen huomiota.
Täälläkin joillakuilla synkkaa. He kokevat filadelfia-rakkautta.
Joku huomaa jonkun jäävän yksin.
Toinen ei ole puoleensavetävä, mutta hän päättää mennä juttelemaan.
Se on agape-rakkautta, huomioivaa rakkautta.
Se on tahdon asia: me päätämme tehdä niin.
Se on ainoa, johon voi käskeä: Rakastakaa!
Rakkauden muita lajeja ei voi pukea käskyksi.
Toista ei voi käskeä pitämään toisesta.
Ihmisiä ei voi myöskään käskeä rakastumaan toisiinsa.
Heitä voi käskeä osoittamaan agape-rakkautta.
Se on tahdonalaista. Toista tai itseä voi käskeä siihen.
Se on riippumatonta rakkauden kohteesta.
Hänen ei tarvitse olla viehättävä, rakastettava tai kiitollinen.
Spitaalinen parannetaan, vaikka hän ei sanoisikaan kiitosta, -
koska häntä rakastetaan agape-rakkaudella.
Himoa ja veljellistä rakkautta löytyy maailmasta paljon, -
mutta agape-rakkautta on hyvin vähän.
Se on Jumalan rakkautta.
Hän ei rakasta meitä siksi, että olemme rakastettavia.
Hän rakastaa meitä siksi, että Hän rakastaa meitä.
Miksi Hän rakastaa juutalaisia? Ei heidän suuruutensa takia, -
vaan siksi, että Hän on rakkaus.
Hän tahtoi välittää tästä kurjasta orjalaumasta.
Jumala sanoi: "Minä aion välittää." Agape on välittämistä.
Tätä korinttolailta puuttui. Agape on uhrautuvaa rakkautta.
"Eros" on seksuaalista, "filadelfia" on sosiaalista, -
"agape" on uhrautuvaa rakkautta.
Se on ihmeellistä rakkautta.
Jumala agape-rakasti meitä, kun olimme vielä syntisiä.
Se on uusi rakkauden ulottuvuus.
Ilman sitä seurakunta jakautuu, kun Hengen lahjat alkavat toimia.
Karismaattiset asiat ovat jakaneet seurakuntaa, -
koska on puuttunut agape-rakkaus.
Jos seurakunnalta puuttuu agape- rakkautta, se jakaantuu.
Agape kerskaile eikä käyttäydy sopimattomasti.
Se ei etsi omaansa, se ei pidä itseään muita parempana.
Kaikki se kestää, kaikki se uskoo, kaikki se kärsii.
Jos on agape-rakkautta, ei tule vaikeuksia Hengen lahjojen kanssa.
Jollei sitä ole, Hengen lahjat ovat vaarallisia.
Kypsyys on rakkaudessa kasvamista.
Niin pysyvät usko, toivo ja agape-rakkaus, -
ei usko, toivo ja eros tai filadelfia.
On seurakuntia, joissa on lämpimät suhteet ihmisten välillä.
Heidän ystävyytensä perustuu samanmielisyyteen.
Se ei ole agape-rakkautta.
Agape välittää, vaikka on paljon erimielisyyksiä.
Se oli lyhyt katsaus 1. Kor. 13:een.
Palataanpa tarkastelemaan koko kirjettä.
Ongelmat ovat leivän täyte.
Meidän on etsittävä ruumiin ja rakkauden periaatteet -
ja sovellettava niitä elämässämme.
Kirjeen alussa ja lopussa Paavali kirjoitti perusasioista.
Ensiksikin he unohtivat ristin.
Sana rististä on kreikkalaisille loukkaus.
Miksi ristille naulattu ruumis toisi sielulle pelastuksen?
Risti oli liian ruumiillinen kreikkalaisille.
Tie pelastukseen kävi puuhun naulatun ruumiin kautta.
Heidän oli vaikea hyväksyä sitä, ja he unohtivat sen.
Kun sana rististä unohtuu, alkaa jakautuminen.
Paavali kysyy: "Ristiinnaulittiinko Paavali teidän vuoksenne?"
"Entä Apollos tai Pietari? Miksi seuraatte ihmisjohtajia?"
"Eivät he kuolleet puolestanne."
Vietämme ehtoollista säännöllisesti, jotta pysyisimme ristin äärellä -
ja muistaisimme, että ristillä kuoli Jeesus, ei pappimme.
Emme seuraa ihmisiä.
Korintossa jotkut seurasivat Paavalia, toiset Pietaria.
Nykyään olemme luterilaisia, wesleyläisiä tai muita.
Jokin pieni ryhmä sanoi: "Me seuraamme Kristusta."
Paavali sanoi, että se on aivan yhtä pahaa. Mielenkiintoista.
Minua huvittaa, kun suureen kaupunkiin, kuten Birminghamiin, -
on syntynyt uusi seurakunta:
"Birminghamin kristillinen seurakunta".
Ikään kuin Birminghamissa ei olisi muita kristillisiä seurakuntia.
On aivan yhtä paha ajatella:
"Muut ovat lahkolaisia, mutta me olemme kristittyjä."
Sen voi sanoa aivan väärässä hengessä.
Paavali kirjoitti: "Jotkut sanovat olevansa Kristuksesta," -
mutta se on paha, jos sillä pyrkii erottautumaan muista, -
joiden puolesta Kristus kuoli. Älä unohda ristiinnaulitsemista.
Lopuksi tulee ilmi epäily siitä, ettei ruumiin ylösnousemista ole.
He eivät pystyneet hyväksymään sitä.
Taivas ei olisi taivas, jos siellä olisi ruumiillisia asioita.
Vieläkin ajatellaan, että kuolleet leijuvat valkoisissa yöpaidoissa -
niin kuin aaveet.
Tulevaisuudessa saamme uuden, käsin kosketeltavan ruumiin.
Tuskin maltan odottaa!
Ylösnousemuksen jälkeen Jeesuksella oli uusi ruumis.
Hän söi kalaa ja teki aamiaista. Se on tulevaisuutemme.
Saamme elää Jumalan kanssa uudessa maassa ja ruumiissa.
Kreikkalaisten oli vaikea käsittää sitä.
Heidän oli vaikea uskoa ylösnousemukseen.
1. Kor. 15 on ensimmäinen kirjallinen silminnäkijäkuvaus -
Jeesuksen ylösnousemusruumiista.
1. Kor. kirjeen avainkysymys on ruumis.
Siirrytään 2. Korinttolaiskirjeeseen.
Emme ehdi käydä läpi Raamattua kokonaan.
Yritän antaa yleiskäsityksen Raamatun kirjasta, -
jotta voitte tutkia sitä itse enemmän.
2. Kor. on vähiten metodologinen ja eniten henkilökohtainen.
Se on omaelämäkerrallinen. 1. Kor. on seurakunnan jäsenille.
2. Kor. on johtajille ja Jumalan palvelijoille.
Jokaisen vastuutehtävässä toimivan pitäisi lukea se säännöllisesti.
2. Kor. heijastelee korinttolaisten ajatuksia Paavalista.
Paavalin ja korinttolaisten suhde oli huono.
Aika lähdön jälkeen on aina koettelemuksen aikaa.
Mitä tapahtuu, kun johtaja lähtee?
Kun lähdimme Chalfont St. Peteristä, eräs rouva kirjoitti:
"Asiat ovat sujuneet entistä paremmin, kun lähditte."
Se oli hienosti sanottu. Sen olisi voinut käsittää monella tavalla.
Mitä tapahtuu, kun seurakunnan johtaja lähtee?
Se koettelee hänen työnsä tuloksen.
Ensimmäisessä vaiheessa Paavalin lähdön jälkeen -
heillä oli muita hyviä johtajia.
Sinne tulivat Apollos ja Pietari.
Ongelmia syntyi, kun ihmiset alkoivat vertailla johtajia.
He kyselivät: "Kuka saarnaa parhaiten?"
"Minä pidin edellisestä." "Minä pidän nykyisestä."
"Minä pidän seuraavasta."
Älä koskaan vertaile johtajia keskenään.
Ketään heistä ei ole ristiinnaulittu puolestanne.
Toisessa vaiheessa heillä oli huonoja johtajia.
Korinttoon tuli johtajia, jotka sanoivat olevansa erikoisapostoleja.
He vakuuttivat, että seurakunta todellakin tarvitsee heitä.
Samaa tapahtuu yhä.
Uudet johtajat arvostelivat edeltäjiään.
He korottivat itseään painamalla Paavalia alas.
Varo aina johtajaa, joka arvostelee edeltäjiään.
Varo sellaista, joka korottaa itseään arvostelemalla muita.
Sellaista tapahtuu.
Erikoisapostolit anastivat vallan seurakunnassa.
He sanoivat kauheita asioita Paavalista.
2. Kor. heijastelee näitä kahta vaihetta.
Kirjeen alkuosa heijastelee Paavalin saamaa arvostelua.
Anteeksi, siis 1. Korinttolaiskirje heijastelee sitä, -
että Paavalia verrattiin toisiin johtajiin.
2. Kor. heijastelee huonoja johtajia, -
joita vertailtiin Paavaliin ja jotka panettelivat Paavalia.
Uudet johtajat väittivät olevansa oikeita apostoleja.
He syyttivät Paavalia tuuliviiriksi.
Häntä syytettiin pelkuruudesta, koska hän vain kirjoitti kirjeitä.
Häntä syytettiin arkuudesta. Hän kyllä kirjoitti rohkeasti, -
mutta oli arka puuttumaan asioihin, kun hän oli paikan päällä.
Arvosteltiin, ettei hänellä ollut muodollista pätevyyttä.
Heillä oli aivan kuin yliopisto- todistuksia itsestään.
Sellaiset todistukset tuppaavat tyhjentämään kirkkosalit.
Heillä oli diplomit, jotka voi kehystää ja panna seinille.
He sanoivat, ettei Paavalilla ollut suosituskirjeitä.
Paavali vastasi 2. Kor. kirjeessä: "En tarvitse suosituskirjeitä."
"Te olette minun suosituskirjeeni."
Tutkintotodistukset ja koulutukset eivät kerro palvelutyön laadusta.
Palvelutyön laadusta kertoo se, millaisia ihmisiä se saa aikaan.
Paavalia syytettiin salailusta, avoimuuden puutteesta, -
kylmäkiskoisuudesta ja tunnekylmyydestä.
Tessalonikassa esitettiin samanlaista arvostelua.
Häntä syytettiin siitä, ettei hän ollut sujuvasanainen puhuja.
Kerran Hyde Parkissa mies nousi puhumaan.
Hänen puhetyylistään huomasi heti, että hän edusti alaluokkaa.
Hänen kielioppinsa oli surkeaa.
Kaksi yliopisto-opiskelijaa pysähtyi arvostelemaan hänen puhetapaansa.
Heistä toinen tuli uskoon. Hänestä tuli Jumalan mies, -
jonka nimen kaikki tuntevat.
Puhujan huono kielioppi pysäytti hänet.
On helppoa arvostella toisen puhelahjoja.
Pahin syytös oli se, ettei Paavali veloittanut mitään.
Se todisti heistä, ettei hän ollut minkään arvoinen.
Kreikassa oli suosittua viihdettä kuunnella kiertäviä filosofeja.
Mitä suurempi palkkio, sitä parempi maine puhujalla.
Paavali ei veloittanut mitään, joten hän ei voinut olla hyvä.
Hänen oli tyrkytettävä itseään ilmaiseksi.
Paavali puolustautuu arvostelua vastaan.
Hän vetoaa heihin hellästi ja vilpittömästi 2. Kor. 1 - 7:ssä.
Hän paljasti heille sydämensä: "Tietenkään en ottanut maksua."
"Halusin antaa teille evankeliumin ilmaiseksi."
"Jokaisen teko tulee ilmi, olipa se heinistä, oljista tai jalokivistä."
Hän varoittaa: "Katsokoon kukin, miten rakentaa."
"Laskin perustan, ja se on Jeesus."
"Kaikki sen päälle rakennettu koetellaan tulessa."
Kirje on hyvin kiihkeä. Paavali paljastaa sydämensä:
"Sanotte, että olen arka. Olinko arka toisella käynnilläni? En!"
Paavali purkaa puolustustaan.
2. Kor. kirjeessä on hienoja toteamuksia.
Luen pari esimerkkiä omin sanoin muotoiltuna.
"Meitä on estetty joka suunnalla, mutta emme ole turhautuneita," -
"neuvottomat, mutta emme toivottomat," -
"vainotut, mutta emme taistele yksin," -
"maahan kukistetut, mutta emme tuhotut."
Miten hieno toteamus!
Tässä toinen, hienoja sanoja Jumalan palvelijoille.
"Emme halua olla kenenkään tiellä," -
"ettei Jumalan antamaa virkaamme moitittaisi."
"Kaikessa osoittaudumme aidoiksi Jumalan palvelijoiksi:"
"kärsivällisyydessä, vaivoissa, hädissä, ahdistuksissa," -
"ruoskittaessa, vankeudessa, vaivan- näöissä, valvomisissa, paastoissa."
"Haluamme toimia puhtaudessa, tiedossa, pitkämielisyydessä," -
"vilpittömässä rakkaudessa, totuuden sanassa, Jumalan voimassa," -
"ainoana puolustuksenamme vanhurskauden elämä:"
"kunniassa ja häpeässä, pahassa maineessa ja hyvässä," -
"villitsijöinä - meidän täytyy pysyä totta puhuvina," -
"tuntemattomina - silti kaikkien huomion kohteena,"
"kuolemaisillamme, ja silti tässä me elämme," -
"kuritettuina emmekä kuitenkaan tapettuina," -
"murheellisina, mutta aina iloisina," -
"köyhinä, mutta kuitenkin monia rikkaiksi tekevinä," -
"mitään omistamatta, mutta kuitenkin omistaen kaiken."
Nämä ovat suurenmoisia toteamuksia. Niitä ei voi lukea liikuttumatta.
Hän ei halua, että hänen palvelutyöstään levitetään valheita.
Sellaisia ovat 2. Kor. 1 - 7.
Niihin verrattuna 2. Kor. 10 - 13 ovat täysin erilaisia.
Hän ei enää puolustaudu. Hän hyökkää muita vastaan.
Syytökset ovat ankarat.
Hän turvautuu ironiaan ja sarkasmiin.
Hän puhuu vääristä apostoleista, jotka ovat anastaneet vallan.
Kirjeen alkuosassa hän oli hyvin hellä.
Nyt sävy on erittäin ankara.
Luen nyt korinttolaiskirjettä omin sanoin ääneen.
Huomaatte eron.
"Kunpa siedätte minulta mielettömyyttäkin! Yrittäkää!"
"Mustasukkaisuuteni teitä kohtaan on oikeanlaista."
"Olette kuin puhdas morsian, jonka tuon sulhasellenne Jeesukselle."
"Pelkään, että teidät on vietelty pois Hänestä samoin keinoin," -
"joilla käärme viekoitteli Eevan."
"Olette ottaneet vastaan miehen, joka saarnaa toista Jeesusta."
"Olette ottaneet vastaan hengen ja evankeliumin," -
"jotka ovat erilaisia kuin se, josta teille alunperin puhuin."
"En katso olevani huonompi kuin nuo erikoisapostolit."
"En ole hienostunut puhuja, mutta tiedän, mistä puhun."
"Se, mitä olen ja mitä sanon, on teille tuttua."
"Ehkä oli virhe alentaa itseni, mutta tein sen teidän tähtenne."
"Julistin evankeliumia ilmaiseksi."
"Toiset seurakunnat kannattivat minua."
"Heidän tukensa ansiosta saatoin julistaa ilmaiseksi."
"Vaikka elin kovassa puutteessa, en vaivannut teistä ketään."
"Tarkoittaako se, etten rakasta teitä? Jumala tietää, että ei."
"Toimin näin, jotta saan kaadettua" -
"erikoisapostoleiksi itseään kutsuvien aikomukset."
"He ovat vääriä apostoleja!"
"He ovat epärehellisiä petkuttajia, itse itsensä nimittämiä."
"Heidän taktiikkansa ei ole yllätys."
"Saatanakin naamioituu valon enkeliksi. Ei ole yllättävää," -
"että sen kätyrit tekeytyvät vanhurskauden palvelijoiksi."
"He saavat ansionsa mukaan. Älkää pitäkö minua hölmönä."
"Jos pidätte, kuunnelkaa kerskauksiani."
"Puhun kuin typerys ja kerskailen minäkin."
"Kun muutkin ylpeilevät, antakaa minunkin kerskua."
"Kai te ylhäisestä viisaudestanne voitte sietää minua, typerystä."
"Siedättehän te sitäkin, että vapautenne riistetään," -
"rahanne riistetään ja teistä tehdään naurunalaisia."
"Häpeilen melkein sitä, etten tehnyt mitään niin rohkeaa."
"Koska kerran olen typerys, uskallan minäkin puhua."
"Minäkin olen heprealainen, israeli- lainen Aabrahamin jälkeläinen."
"Minulla on suurempi syy kutsua itseäni Kristuksen palvelijaksi."
"Olen tehnyt työtä kovemmin kuin he."
"Olen ollut vankilassa heitä useammin."
"Minua on piesty. Olen ollut kuolemanvaarassa."
"Olen saanut viisi kertaa 39 lyöntiä, kolmesti raippoja," -
"minua on kivitetty, olen joutunut haaksirikkoon kolmesti."
"Matkoillani olen ollut jatkuvasti vaaroissa" -
"virtojen ja rosvojen keskellä, oman heimoni ja pakanojen puolelta," -
"vaaroissa kaupungeissa, erämaassa, merellä," -
"valheveljien keskellä."
"Tunnen väsymyksen, kivun, vaivan, nälän, janon," -
"kylmyyden, alastomuuden."
"Kaiken muun lisäksi minua painaa huoli seurakunnista."
"Kärsin heikkojen mukana."
"Haluan auttaa niitä, joiden usko järkkyy."
"Kerskunpa asioilla, joista en typeryydessäni huomannut kerskua."
"Jumala, Herramme Jeesuksen Kristuksen Isä tietää," -
"että puhun totta."
Kiihkeä kirje täytyy lukea ääneen.
Hän sanoi: "Syytän vääriä apostoleja ja puolustan itseäni" -
"Korinton seurakunnan ja evankeliumin tähden."
Myös 2. Kor. kirje on voileipä. Täytteenä on kolehti.
Paavali halusi kovasti auttaa nälkäänäkeviä.
Ehkä hän ajatteli:
"Jos saan käännettyä heidän katseensa pois heistä itsestään" -
"muiden auttamiseen, se auttaa heitäkin."
2. Kor. 8 - 9:ssä on hyvää opetusta toisten auttamisesta."
Jos haluaa opettaa ihmisiä antamaan, kannattaa käyttää keskilukuja.
Nämä olivat Paavalin kirjeet Korinttoon.
Ensimmäisessä käsitellään seurakunnan ongelmia, -
toisessa Paavalin ongelmia heidän suhteensa.
Kerrotaan kurjasta vertailusta johtajien kesken -
ja huonoista johtajista, jotka painavat Paavalia alas.
Paavali ei siedä sitä.
Hänen tarkoituksensa ei ole puolustaa omaa mainettaan.
Hän haluaa puolustaa evankeliumia.
Jos ihmiset eivät halua kuulla sanomaa, -
he hyökkääjät sanoman tuojaa vastaan.
Se on hienovarainen tapa vesittää evankeliumin hyvä hedelmä.
Lukekaa molemmat kirjeet ääneen, jotta huomaatte äänensävyn.
Älkää lukeko niitä hartaalla äänellä. Lukekaa sydämestä.
Niiden voima välittyy yhä tänäänkin.
"Fourth Wave" -kirja liittyy ohjelman opetukseen.
Suomennos: TV7
Pawsonin opetussarjoja voi tilata TV7:n verkkokaupasta: www.tv7.fi/kauppa tai kauppa@tv7.fi