Avades Uut Testamenti
David Pawson 1. ja 2. kiri korintlastele 2/2
Me ei ole 1. Korintose kirjaga veel lõpetanud,
aga enne kui edasi pressime, lubage mul mainida midagi olulist.
See linn oli Kreekas,
isegi kui paiknes Rooma riigis, oli see siiski tugevasti mõjutatud
kreeka keele, mõtteviisi ning filosoofia poolt.
Ka meie peamine mõtteviis lääne tsivilisatsioonis on kreekalik.
Demokraatia on kreeka sõna.
Piiblis pole kunagi olnud demokraatiat, kuid me armastame seda.
See on kreekalik.
Sport tuli Kreekast.
Piiblis ei mainita sporti, v.a mõned illustratsioonid Pauluselt.
Selles ei räägita spordist, samas on see meie rahva religiooniks.
See tuli Kreekast, Olümposelt ning Peloponnesoselt.
Kreekast on pärit paljud asjad.
Halvim selle mõtteviisi juures on see,
et nad alati eraldasid füüsilise ja vaimse.
Nad ei suutnud kunagi neid kaht asja kokku panna.
Seetõttu ei olnud neil keha jaoks õiget kohta.
Hing ja ihu olid kaks erinevat asja.
Kristlased on selle kreekaliku idee
omaks võtnud, arvates, et meie ülesanne on hingi päästa.
Heebrealased ei mõelnud kunagi nii.
Nemad nägid kogu inimest - hinge ja ihu tervikuna.
Nende jaoks oli hing hingav keha.
Sellest on tulnud SOS -
päästke meie hinged ehk päästke meie kehad.
See on heebrealik mõtlemine.
Tegelik probleem nende paljude probleemide taga Korintoses oli see,
et nende arusaam kehast ei ole seotud nende hingega.
Laskutakse ülivaimsusesse,
kus mõeldakse ainult hingele ja sellele, mis toimub sisemiselt.
Samas on keha sama palju osa minust kui vaim.
Jumal lõi mõlemad.
Seetõttu kreeklased uskusid,
et pärast surma keha laguneb ning hing saab vabaks.
Nad rääkisid surematust hingest surevas ihus.
Samal ajal on heebrea mõtlemine täpselt vastupidine.
Meil on surelik hing ja me vajame surematut keha.
Kui see surelik riietub surematuga, siis on surm ära võidetud.
Keha on väga oluline.
Kristlased ei usu hinge surematusesse.
See on kreekalik.
Usume ihu ülestõusmisesse - see on heebrealik.
Nad ei suutnud nendes küsimustes kehasse suhtumist korda saada.
Keha ja hing hoiti lahus.
Kreeklased tegid oma kehaga ühte kolmest asjast.
Nad kas lubasid kõike, öeldes, et olenemata, mida teed ihuga,
siis ei mõjuta see su hinge, või nad ignoreerisid oma keha,
püüdes elada elu, mis on füüsilistest ihadest vaba.
See on üks askeetluse vorm.
Kolmandaks tegid kehast iidoli
ja vormisid kujusid täiuslikest kehadest.
See tungis ka meie lääne kultuuri.
Olete näinud kreeka kujusid - sportlased olid alasti.
Sest nad idealiseerisid keha.
Kõik need on valed arusaamad kehast.
Paulus ütleb korintlastele:
"Kas te ei tea, et te keha on Püha Vaimu tempel?
See, mida teete oma kehaga, mõjutab ka teie hinge.
Armulaual enese purju joomine mõjutab teie vaimset elu.
Prostituudi külastamine mõjutab teid.
Tegelikult liidate teis oleva Kristuse prostituudiga,
sest te keha on nüüd osa Kristusest."
Nende suhtumine kehasse ei olnud õige.
Seetõttu oli neil nii raske
uskuda surnust ülestõusmisesse, sest see puudutas keha.
Tänapäevalgi on inimestel raske mõista kehaga seonduvat arusaama,
et me kehad on osa sellest, milleks Jumal meid on loonud.
Juudi palveraamatus on tore palve, mida kasutatakse tualetis käimisel.
See lihtsalt kiidab Jumalat, kui keha töötab korralikult
ja tänab Jumalat kergenduse eest, mille see on toonud, halleluuja!
Meie jaoks on see vaimsusest kaugel.
Mõnede kristlaste tualetid
on plaasterdatud pühade tekstidega ja istme kõrval on pühad raamatud.
Kõik selleks, et juhtida mu tähelepanu kõrvale
sel hetkel toimuvast nn "vaimsetele asjadele".
Heebrealane kiidab Jumalat oma keha eest.
Kui oled vana ja põis enam ei pea,
soovid, et oleksid Jumalat kiitnud, kui su keha veel toimis.
See on heebrealik mõtlemine.
Seeläbi mõistad õigesti keha kui Püha Vaimu templit.
Kogudus on Kristuse ihu.
Kõik keerleb keha ümber.
See, mida teed oma kehaga,
kasvõi juuste pikkus, on osa su vaimsusest.
See pole midagi sellist, mis on su hingest eraldi.
Ülistad Jumalat oma kehaga.
Näeme kõikjal seda
valet kreekalikku suhtumist kehasse, mis tekitas neile probleeme.
Samuti vaimuandide osas.
Paljud evangeelsed kristlased on oma mõtlemises kreekalikud
ega suuda mõista vaimuande, mis puudutavad keha.
Nad arvavad, et ülistus on vaid sisemine.
Kehaga Jumala ülistamine ei ole sobilik.
Käte ülestõstmine on veider.
Peaksid ülistama oma hingega.
Näete, kust see tuleb?
Vaimukeeled on midagi sellist, mis toimub su kehas.
See on väline.
Oleme muutunud nii kreekalikuks,
et kõik peab olema sisemine ja vaimne.
Kehaga ülistamine ei ole vaimne.
On küll.
Heebrealaste jaoks on.
Nemad tõstavad käed üles ja tantsivad Jumala ees.
Nende jaoks oli keha Jumalale ohverdamiseks.
Meie eelistame seista niimoodi.
Võime kehast ainult suud kasutada.
Kas pole uskumatu!
Tooge oma ihud elavaks ohvriks.
Seda Korintose kiri rõhutabki.
Vaimuannid on kehalised.
Näiteks imed ja tervenemine on kehaline and.
See ei tundu väga vaimne, eks ole?
See on seotud inimeste kehaga.
Vaimukeeltega rääkimisel
toimub midagi su kehaga, sest see on väline.
Lisasin selle ka siia,
sest näed läbi terve selle teksti, et nende põhiprobleemiks
oli teadmatus, mida teha oma kehaga.
Nad teevad valesid asju.
Tsölibaati peeti pühamaks kui abielu.
Püha Augustinus kinnistas selle mõtteviisi lõplikult.
Alates Augustinusest on olnud varjatud kahtlus,
et seks ei saa olla püha, mis on täiesti mitteheebrealik.
Iga rabi peab olema abielus.
Piiblis ei ole preestrite tsölibaat kiidetud.
Mõistate?
Olemas on kutsumine tsölibaadiks, mis on vaimne and.
See on teine asi.
See pole midagi
kõrgemat ega pühamat kui füüsiline armastuse akt.
See toob mind teise positiivse põhiprintsiibi juurde.
Nad polnud kunagi täielikult mõistnud, mis on armastuse olemus.
Tänapäevani sõna "armastus" all
mõeldakse väga palju asju ja meil on sama probleem.
Vaimuandidest rääkides
tänab ta Jumalat, et neil on need olemas.
1. Korintlastele 12.-14. peatükid
on enamikes kogudustes ebaolulised, sest neil isegi pole neid.
1. Korintlastele 13 läheb justkui kaduma.
12. peatükk räägib vaimuandidest ja 13. peatükk räägib vaimuandidest.
14. peatükk on vaimuandidest ning need kõik käivad kokku.
12. peatükk on nimistu erinevatest vaimuandidest.
13. peatükk vaimuandidest ilma armastuseta.
14. peatükk on tõeline ülim viis - vaimuannid koos armastusega.
Need kõik räägivad vaimuandidest.
Keeli mainitakse 13. peatükis, kuigi see jäetakse tihti vahele.
See kõik on seal.
Ta ütleb, et peamise asjana puudub neil armastus.
Vaatame kreeka sõnu armastuse kohta.
Nad olid oma sõnakasutuses palju hoolsamad kui meie.
Kasutame sõna "armastus" pea kõige kohta.
Peaaegu kõige kohta.
Neil olid selle kohta eri sõnad.
Neil oli armastuse kohta kolm aspekti, mida peame mõistma.
Armastus, mis seisnes seksuaalses külgetõmbes.
Ihaldada - kogeda füüsilist külgetõmmet.
Selle kohta oli neil isegi kaks sõna, millest üks neist oli hea ja teine halb.
Hea sõna seksuaalsele külgetõmbele oli "eros".
Nimi, mis anti ekslikult alumiiniumist kujule Picadilly Circusel,
mida peaks tegelikult agapeks kutsuma,
sest see on mälestusmärk Lord Shaftesburyle.
Ta on armu ingel, mitte Cupido.
Kõik teavad Erost Piccadillyl.
Erosest tuleneb sõna "erootiline".
Halb sõna oli "epithumia",
mis tähendab himu selle kõige halvemas tähenduses.
Eros ei pruugi olla halb sõna -
tahan selle välja tuua -, epithumia aga küll.
Paulus viitab epithumiale tihti
kui valele seksuaalsele külgetõmbele, mis tähendab seksuaalset lodevust.
Need põhinevad vastastikusel külgetõmbel.
Mõned inimesed on ligitõmbavad, teised mitte.
See on põhiliselt seotud lihaliku või kehalisega, kehakujuga.
See on peamiselt emotsionaalne armastus.
See armastus on sõltuv objektist,mis kutsub sinus himusid esile.
Niipea kui see lakkab, ei tunne sa seda selle inimese suhtes.
Kahjuks on paljud abielud ainult sellele rajatud.
Niipea kui külgetõmme
kaob vanusega, on ka armastus otsas.
See on põhimõtteliselt seksuaalne armastus.
Siis on veel üks sõna "philadelphia", sõnadest "philo" ja "delphia" (vend).
See tähendab, et keegi meeldib sulle.
See tähendab pigem kiindumust kui külgetõmmet.
See tähendab sarnast mõtteviisi.
Sul on sõbrad, kellega klapid,
sest teil on sarnane maitse ja arusaam.
See on kiindumus, mis on vennaarmastus.
See võib olla kahe mehe, samuti kahe naise vahel.
Eros on muuseas mehe ja naise vahel.
Epithumia võib olla ka
kahe mehe või kahe naise vahel ehk homoseksuaalne.
Philadelphia on aga kiindumus,
mis on kahe meele vaheline, kes meeldivad teineteisele.
Neil on üksteise vastu
sümpaatia ja empaatia, mis on peamiselt intellektuaalne.
Ma ei mõtle midagi akadeemilist, kuid see puudutab mõtteid.
See on vastastikuses sõltuvuses olemine.
Toetute või sõltute üksteisest -
üksteise mõtetest, maitsest ja huvidest.
Siis on see sõna "agape",
mida kreeklased kasutasid väga harva,
sest nad polnud seda peaaegu kunagi näinud.
Agape armastus on märkav armastus.
See on armastus, mis pöörab inimestele tähelepanu.
See ei ole armastus, mis tekib ligitõmbest.
See ei ole ka üksteisest sõltuv kiindumus.
See on armastus, mis paneb tähele ning märkab teist inimest.
See on põhiliselt kui tahte akt.
Otsustad kedagi agape armastusega armastada.
Märkad kedagi, kellest keegi ei hooli.
Sina otsustad talle tähelepanu pöörata.
See võib juhtuda sellisel koosolekul.
Mõned loomupoolest klapivad hästi, mis on philadelphia.
Agape puhul märgatakse, et keegi on üksi ja temaga ei räägita.
Nad otsustavad, isegi kui miski
ei tõmba otseselt ta juurde, et läheb selle inimesega rääkima.
See on agape - armastus, mis märkab.
Selle armastuse taga on tahe, otsustad seda teha.
Seetõttu neist kolmest ainult seda saab käskida.
Sa pead armastama!
Sa ei saa käskida erose ega philadelphia armastust.
Ei saa öelda: "Peate üksteisele meeldima!"
Ei saa öelda mehele ja naisele: "Peate üksteisesse armuma!"
Saate aga öelda:
"Armastage üksteist agape armastusega!"
Niisiis see on tahtest sõltuv armastus.
Seda saab käskida ja ka endal käskida teha.
Seetõttu ei sõltu see inimesest, keda armastad.
Inimene, keda armastad, ei pea olema külgetõmbav,
kiindumust tekitav ega isegi mitte tänulik.
Tervendad pidalitõbise, sõltumata kas ta sind tänab.
Armastad teda agape armastusega.
Kreeklased kasutavad seda sõna harva,
sest inimeste seas esineb seda haruharva.
Näeme vägagi palju erost ja päris palju philadelphiat.
Väga vähe agapet.
Väga vähe.
Samas see ongi Jumala armastus.
Jumal ei armasta meid sellepärast,
et me oleme ligitõmbavad või oleme armastusväärsed.
Ta armastab meid, sest Ta armastab meid, ütleb Piibel.
Miks Ta armastab juute?
See on Vanas Testamendis.
Mitte oma rahvuse tõttu
vaid et Jumal on armastus ja Ta otsustas neist hoolida.
Nad olid kamp orje, kellest keegi ei hoolinud.
Jumal ütles: "Mina hoolin neist."
Sõna "hoolima" on agapele palju iseloomulikum kui armastus.
Sellest oligi neil puudus.
Agape on end ohverdav,
eros seksuaalne ja philadelphia sotsiaalne armastus.
Agape on ohverdav armastus, mis on nõus maksma
mis iganes hinda, et kellestki hoolida.
Imeline armastus!
See on armastus, mis on Jumalal meie jaoks.
Kui olime veel patused,
armastas Jumal meid agape armastusega.
See näitas neile uut viisi, kuidas armastada.
Kui see koguduses puudub,
on kogudus paratamatult lahkmeeles, kui ilmnevad vaimuannid.
Nii paljud kogudused on lõhenenud
karismaatiliste teemade pärast, kuna neil puudus agape.
Mitte vaimuannid ei tekita lõhesid vaid on agape puudumine.
Agape on ohverdav armastus.
Agape ei kelgi ega hoople, ei ole viisakuseta ega otsi omakasu.
Agape ei kiitle ega ütle: "Mul on vaimuannid!"
Ta ei pea end kellestki paremaks.
Agape lepib kõigega, loodab kõike, talub kõike.
Kui sul on agape, saad hakkama vaimuandidega.
Kui sul aga ei ole, on see vägagi ohtlik.
Küpsus on armastuses kasvamine.
Ent nüüd jääb usk, lootus ja agape.
Mitte usk, lootus ja eros, ega ka philadelphia.
Olemas on palju sooje kogudusi, kus on palju kiindumust,
sest seal on palju sarnase mõtteviisiga inimesi nagu usuklubi.
Inimestele meeldib sarnane muusika ja teenistus.
See ei ole agape.
Agape on siis, kui on palju erinevusi,
kuid siiski hoolite üksteisest ning suudate sellega leppida.
See oli lihtsalt väike pilt 1. Korintlastele 13. peatükist.
Nüüd tulen kokkuvõtteks tagasi kogu 1. Korintose kirja juurde.
Peamiseks võileivakatteks olid kõik need probleemid.
Keha põhimõtted, armastuse põhimõtted.
Põhimõtted tuleb siit välja kaevata ja rakendada probleemide suhtes.
Kirja alguses ja lõpus pidi Paulus tegelema kahe väga olulise teemaga.
Esiteks olid nad unustanud risti.
Sõna ristist pahandas kreeklasi.
Miks peaks ihu,
mis on risti külge naelutatud, tooma vaimse pääste?
Jälle see suhtumine ihusse.
Rist oli liiga füüsiline kreeklastele.
Pääste, mis naelutas keha ristipuule.
Nad ei suutnud seda taluda ja unustasid.
Kui eemaldute ristist, tekivad lahkhelid muudeski asjades.
Paulus küsis: "Kas Paulus löödi risti teie eest?
Kas Apollos või Peetrus löödi teie eest risti?
Miks te siis vaatate inimliku juhi peale?
Nemad ei surnud teie eest.
Seega on meil regulaarselt armulaud.
Selleks et püsida ristile ligi ja pidada meeles ristilöömist,
et Jeesus suri meie eest, mitte sinu pastor.
Me ei järgi inimesi.
Pean seda mainima, lõhenemisel ütlesid mõned Korintoses:
"Meie oleme Pauluse järgijad ja teised: "Oleme Peetruse järgijad."
"Me oleme Lutheri või oleme Wesley järgijad."
Kaasaegseid nimesid ei maini aga neid on palju.
Kõige selle keskel oli väike grupp: "Meie oleme Kristusest."
Paulus ütles, et see on sama halb.
See on üks huvitav mõte.
Muigan, kui lähen suurde linna nagu Birmingham.
Ma ei too näidet elust.
Lähen suurde linna
ja leian väikese koguduse nimega Birminghami Kristlik Kogudus.
Nagu peale nende poleks ühtki kristlikku kogudust Birminghamis.
Meie oleme Kristusest.
See on sama halb, kui mõelda:
"Neil on eraldi nimi, oma konfessioon, kuid me oleme lihtsalt kristlased."
Võid seda öelda täiesti vale hoiakuga.
Paulus ütleb: "Mõned teist ütlevad, et olete Kristusest.
See on sama halb, kui öelda, et oled Peetrusest,
kui tahad sellega end eristada teistest, kelle eest Kristus samuti suri.
Ära unusta kunagi ristilöömist!
Kirja lõpus olid neil kahtlused ülestõusmise kohta,
sest nad uskusid kreeklastena hinge surematusse,
kuid nad ei suutnud mõista ihu ülestõusmist.
Taevas koos ihuga ei ole mingi taevas.
Mõned arvavad ikka veel,
et surnud inimesed liiguvad ringi tontlikus vaimses atmosfääris.
Meie tulevik tähendab, et meil on uus keha.
Päris keha, mida saab kasutada ja puudutada nagu seda.
Ma ei jõua ära oodata!
Jeesusel oli pärast ülestõusmist uus keha,
millega sai kala süüa ja hommikueinet teha.
See on meie tulevik.
Tegelikult on meie tulevikus täiesti uus maa.
Elame uuel maal uute kehadega ja Jumal elab meiega koos maa peal.
See on kreeka mõtteviisi jaoks väga raske.
Seega olid neil kahtlused ülestõusmise osas.
1. Korintlastele 15 on esimene kirjalik allikas
Jeesuse ihu ülestõusmise tunnistajatest.
Veel kord - võtmeküsimus Korintose kirjas on keha.
Peame lõpetama 1. Korintose kirjaga ja kiirustama 2. Korintose juurde.
Kahjuks ma ei ole siin, et teiega kogu Piibel läbi võtta.
See poleks selle ajaga võimalik.
Minu asi on anda teile ülevaade mingist raamatust Piiblis,
et tahaksite seda ise uurida ja paremini mõista.
Vaatame 2. Korintose kirja.
See on kõige vähem metoodiline, kõige isiklikum^.
Peaaegu täiesti autobiograafiline,
kus Paulus räägib algusest lõpuni endast.
Esimene kiri on koguduseliikmetele,
teine on koguduse juhtidele ja jutlustajatele.
Iga koguduse juht peaks 2. Korintose kirja regulaarselt lugema.
1. Korintose kiri oli sellest, mida Paulus korintlastest mõtles,
räägib teine kiri, mida nemad temast arvasid.
Suhted korintlaste ja Pauluse vahel olid halvad.
Sellel oli kaks faasi.
Esimene faas oli pärast seda, kui ta lahkus.
See on alati proovikiviks.
Mis juhtub, kui juht lahkub?
Sain ühe armsa kirja, kui lahkusime Buckinghamshire'ist.
Üks kallis proua kirjutas: "Kallis pastor,
asjad on isegi paremad pärast teie lahkumist."
See on niivõrd tore ütlemine, seda saab igal pool kasutada.
Väga kavalasti kirjutatud!
Mis aga juhtub, kui juht lahkub kogudusest?
See on tema suurim proovikivi -
mitte, mis juhtub ta sealoleku ajal vaid kui ta lahkub.
Pärast Pauluse lahkumist toimus kaks asja.
Esimeses staadiumis olid neil teised head juhid.
Apollos ja Peetrus tuli.
Seega neil olid teised head juhid.
Probleem oli aga selles, et juhte hakati omavahel võrdlema.
Kes peab paremaid jutlusi?
Mulle meeldib viimane jutlustaja.
Mulle meeldib praegune.
Mulle meeldib järgmine.
Kõigil on oma arvamus.
Ära võrdle kunagi juhte omavahel!
See on ülioluline, sest kedagi neist pole sinu pärast risti löödud.
Teises staadiumis olid neil halvad juhid.
Korintosesse tulid juhid, kes väitsid end olevat apostlid.
Huvitav, et nad kasutasid seda tiitlit.
Nad ütlesid: "Vajate tõesti meid
ehk apostleid, kes hoolitsevad te eest.
Oleme teile apostliks tulnud."
Sama juhtub ka tänapäeval.
Need juhid tulid ja kritiseerid oma eelkäijaid.
Enda upitamiseks tegid nad Paulust maha.
Ole alati ettevaatlik juhi suhtes, kes kritiseerib oma eelkäijaid.
Ole alati ettevaatlik nendega,
kes teevad enda upitamiseks teisi maha.
Seda juhtub, ja see juhtus ka Korintoses.
Need erilised apostlid tulid ning võtsid koguduse üle.
Nad ütlesid Pauluse kohta kohutavaid asju.
2. Korintose kiri peegeldab neid kahte faasi.
2. Korintlastele esimene osa
peegeldab kriitikat, mis käis Pauluse kohta.
Vaatame mõningaid.
Vabandust, mitte esimene osa, vaid 1. Korintose kiri
peegeldab Pauluse võrdlemist teiste juhtidega,
kuid 2. Korintose kiri peegeldab neid halbu juhte,
keda võrreldi Paulusega ja kes teda ka avalikult maha tegid.
Nad ütlesid, et ta ei juhtinud neid lõpuni,
et nemad on õiged apostlid ning viivad nad lõpuni.
Nad süüdistasid Paulust, et ta polnud usaldusväärne,
muutis alati plaane, oli argpüks ja pigem kirjutas, kui külastas neid.
Kui ta kohal oli, oli ta arglik ja oli vapper ainult, kui ta kirjutas,
kuid kohal olles oli ta aga täiesti teistsugune.
Nad kritiseerisid teda,
sest tal polnud ühtki tunnistust, kraadi ega soovituskirja.
Nemad tulid ülikooli kraadi tunnistusega.
Seda kutsutakse "kiriku tühjendamiseks kraadide alusel".
Nemad tulid kvalifikatsiooniga,
mille nad said käärkambri seinale riputada.
Nad ütlesid: "Paulusel pole kvalifikatsiooni ega soovituskirju."
Seetõttu ütleb Paulus 2. Korintose kirjas:
"Ma ei vaja soovituskirja. Teie olete minu soovituskiri.
Olen oma teenistuse teie peale kirjutanud."
See näitab, et inimese teenimistöö tuleproov
ei seisne ta kvalifikatsioonis ega koolituses
vaid selles, millised inimesed tema järel kasvavad.
See on iga inimese teenistuse proovikivi.
Nad süüdistasid, et ta salatses, ei olnud siiras,
samuti et ta oli jäänud kaugeks, oli tundetu ja hoolimatu.
Kas mäletate Tessaloonikat?
Seal oli sama kriitika.
Nad heitsid talle ette kehva sõnaosavust.
See on päris kerge juhtuma.
Mäletan, kuidas Hyde Parki nurgas tuli üks mees kõnet pidama.
Ta ei teadnud, et h-täht on tähestikus.
Ta ei suutnud sõnu ritta seada ja ta grammatika oli kohutav.
Kaks ülikoolitudengit peatusid,
et teda kritiseerida: "Kuula, milline kohutav grammatika!"
Üks neist aga sai päästetud ja temast sai imeline jutlustaja.
Väga tuntud jutlustaja, kelle tunneksid ära.
Selle mehe kehv grammatika tõmbas teda kritiseerima.
Inimest on kerge kritiseerida, et ta pole osav kõnemees.
Kõige hullem, mis ta kohta öeldi, oli see: "Ta ei võta tasu."
Nende sõnul see tõestab, et ta pole hea kõnemees,
sest kui ta oleks hea kõnemees, võtaks ta kopsaka tasu."
Kreekas polnud meelelahutuseks televisioon vaid rändavad filosoofid.
Mida kõrgemat tasu võtsid,
seda hinnatum reputatsioon oli sul kõnemehena.
Paulus ei võtnud tasu, ju ta siis ei olnud nii hea.
Järelikult pidi ta end tasuta pakkuma, muidu keegi ei kutsuks teda.
Nad tõesti rääkisid nii!
Ta koges igasugust kriitikat.
Ta kaitseb ennast vägagi siiralt ja leebelt.
Esimesed seitse peatükki valab Paulus oma südame välja.
Milline siirus!
Ta ütleb: "Muidugi ei võtnud ma tasu.
Tahtsin, et saaksite evangeeliumi tasuta."
Ta ütleb: "Iga mehe töö saab testitud,
on see siis hein, õled, kõrred või kalliskivid."
Ta ütleb: "Igaüks, kes mind järgib - vaata, kuidas sa ehitad!
Mina rajan aluse - Jeesuse.
Mille sina ehitad, pannakse proovile.
Mõne töö põletatakse ära ja sellest ei jää midagi järele."
Selles kirjas on tohutu kirg.
Ta süda on alasti kistud.
Ta ütleb: "Ei, olin teiega avameelne!
Ütlesite, et olin arglik te juures.
Kui teist korda tulin, polnud ma küll arglik!"
Temast lihtsalt paiskub enesekaitset.
Mõned tema suurimad väited on selles teises kirjas.
Vaatan, kas leian kiiresti mõne neist.
Siin on üks:
"Meid ahistatakse igati, kuid me ei ole kitsikuses;
me oleme nõutud, kuid mitte meeleheitel;
meid kiusatakse taga, kuid me ei pea seda üksi taluma;
meid rõhutakse maha, kuid me ei hukku."
Milline väide!
Siin on veel üks.
Kõige hinnalisemad sõnad kristlike juhtide jaoks on siin kirjas.
Kuula seda (parafraseering):
"Mis meisse puutub, siis ei taha me kellelegi ette jääda
ega ka häbistada teenistust, mille Jumal meile andis.
Tahame end tõestada tõeliste jumalasulastena,
mida iganes peame läbi elama.
Kannatlikkuses, ahistustes, hädades, kitsikustes, hoopide all, vangis,
mässudes, tehes orja kombel tööd, söömata ja magamata.
Kõigele sellele tahame vastu minna siiruse, tarkuse ja kannatlikkusega.
Siira armastusega rääkida lihtsat tõde ja elada Jumala väes.
Meie ainus kaitse, ainus relv on meie puhas väärikas elu,
kas kogeme siis au või häbi, kiitust või süüdistust.
Petisteks nimetatuna peame jääma õigeks.
Olles peetud mitte kellekski, peame jääma avalikkuse silma alla.
Olles kunagi kaugel surmast, oleme siiski elus.
Alati selle keskel olles, kuid mitte kunagi alla jäädes.
Oleme tuttavad kurbusega, kuid meie rõõm on kirjeldamatu.
Meil ei ole ennast millegagi õnnistada,
siiski õnnistame paljusid teisi tõeliste rikkustega.
Oleme küll rahatud, kuid reaalsuses on meil kõik, mis on väärtuslik."
Need on võrratud väited.
Neid ei saa lugeda meeleliigutuseta.
Ta kaitseb ennast.
Ta ei lase levitada valesid oma teenistuse kohta.
Need on 1.-7. peatükk.
Võrreldes 1.-7. peatükiga on 10.-13. peatükk täiesti erinevad.
Enese kaitsmise asemel ründab ta teisi.
See on üks väga karm süüdistus.
Ta kasutab irooniat ja sarkasmi,
sest nüüd tegeleb ta valeapostlitega, kes tulid ja võtsid koguduse üle.
Ta oli kaugel leebusest.
Sõnad, mida lugesime, on vägagi leebed.
Nüüd on ta tõesti karm.
Kõige parem on,
kui loen mõned kohad ette, siis näed erinevaid rõhuasetusi.
Loeme selle.
"Loodan, et lepite veidi mu rumalusega, palun püüdke!
Minu armukadedus te suhtes on õige armukadedus,
sest minu silmis olete te kui värske rikkumata tüdruk,
keda esitlen kui pruuti te tõelisele mehele, Kristusele endale.
Kardan, et teie meeled
on eemale ahvatletud kindlameelsest pühendumisest Talle
samal kavalal viisil, mida madu Eva suhtes kasutas.
Tuleb välja, et võtate rõõmsalt vastu mehi,
kes räägivad teile teistsugusest Jeesusest kui meie.
Võtsite vastu teistsuguse vaimu
ja evangeeliumi, kui see, mille algselt vastu võtsite.
Ma siiski ei arva end vähemaks nende eriti eriliste apostlite seast.
Võibolla ma pole osav kõnemees, kuid tean, millest räägin.
See, kes ma olen ja mida räägin, on teile päris tuttav.
Võibolla tegin vea, tehes end liiga odavaks,
kuigi tegin seda teie aitamiseks, kui kuulutasin evangeeliumi tasuta.
Tegelikult sain seda teha ainult tänu sellele,
et riisusin teisi kogudusi - tänu sellele, mis nemad maksid,
oli mul võimalik teid ilma tasuta teenida.
Isegi teie juures olles, kui oli raske, ei olnud ma kellelegi vaevaks.
Kas see tähendab, et ma ei armasta teid?
Jumal teab, et see nii ei ole.
Olen otsustanud edasi hoobelda, et pind jalge alt ära tõmmata neilt,
kes väidavad end olevat erilised apostlid.
Erilised apostlid?
Nad on tõelise võltsingud,
ebaausad töötegijad, isehakanud apostlid.
Nende strateegia ei üllata mind,
sest isegi saatan maskeerib end valguseingliks.
Võib eeldada, et ka tema abilised moondavad end õiguse abilisteks.
Ühel päeval saavad nad, mida nad väärivad.
Veel kord, ärge vaadake mind kui rumalat!
Kui siiski vaatate, kuulake, mille üle see rumal kiitleb.
Ma ei räägi Issanda sõnul praegu,
kuid rumalana peaksin ka mina veidi kiitlema.
Kõik teised on nii uhked enda üle, las mina siis kiitlen ka.
Oma üleoleva tarkuse kõrgustest
võite kindlasti tolerantselt ka rumalale naeratada.
Olete kohe kindlasti tolerantsed, kui keegi teilt vabaduse võtab,
te raha kulutab, teid lollitab ja isegi vastu nägu lööb.
Oma häbiks pean ütlema, et ma pole selliseid vaprusi teinud.
Nemad aga paistavad nautivat sellist enesekindlust.
Räägin kui rumal - mul on sama palju enesekindlust.
Nad on heebrealased, mina ka, iisraellased, mina ka,
Abrahami sugu, mina ka, Kristuse teenijad, mina olen rohkem.
See on üks tobe mäng.
Vaadake minu nimekirja.
Olen rohkem näinud vaeva, olen rohkem olnud vangis,
olen lugematul hulgal hoope saanud, korduvalt olnud surmasuus.
Juutide käest olen saanud viis korda 39 piitsahoopi.
Kolm korda on mind vitstega pekstud, üks kord on kividega visatud,
kolm korda laevahukus, ööpäeva olnud mereavarustes.
Sagedasti olen teekondadel olnud hädaohus jõgedel, üleujutustes,
hädas bandiitide käes, oma rahva seas, paganate seas.
Kohtan häda linnatänavatel, kõrbes, merel ja valekristlaste seas.
Olen olnud kurnatud, valudes,
üksildases valvamises, näljas, janus, toiduta, külmas ja alastiolekus.
Lisaks muudele välistele katsumustele
on mul igapäevane vastutusekoorem kõigi koguduste eest.
Kas arvad, et keegi on nõrk, ilma et mina seda tunneksin?
Kas kellegi usk lööks kõikuma, ilma et ma ei sooviks teda julgustada?
Kui ma juba kiitlen,
siis kiitlen kõigest, millest ei osanud kõrvale põigelda.
Jumal ja meie Issanda Jeesuse Isa teab, et ma räägin tõtt."
Peaksite seda kõva häälega lugema.
See kirg, millega ta ütleb:
"Need on valeapostlid, mõistan nad süüdi ja kaitsen ennast!"
Ta teeb seda selle koguduse ning evangeeliumi pärast.
2. Korintose kiri on ka võileib, mille katteks on korjandus.
Inimesed kipuvad nii tegema.
Paulus soovis aga väga aidata näljasolijaid.
Ta mõtles, et kui suudaks pöörata korintlaste tähelepanu iseendalt
ja panna neid teistest hoolima, siis sellest oleks abi.
Nii et ta lisas sinna peatükid näljahäda vastu.
Need 8.-9. peatükk sisaldavad imelist õpetust kristlikust andmisest.
Kui tahate andmisest õpetada, kasutage 2. Korintlaste 8.-9. peatükki.
Sellised on Pauluse kirjad Korintose kogudusele.
Esimeses tegeldakse nende probleemidega.
Teises tegeldakse tema probleeme nendega,
kus võrreldakse teda nende teiste heade juhtidega
ja veel rohkem halbade juhtidega, kes tulid ja võtsid selle koha üle,
upitades ennast üles ja tehes Paulust maha.
Paulus ei lepi sellega.
Rõhutan, et ta ei räägi seda endast või et oma mainet kaitsta
vaid kaitseb evangeeliumi, mille eest ta seisab.
Kui inimesed tahavad vältida sõnumit, siis nad ründavad sõnumitoojat.
See on vaevuhoomatav viis
tühistada seda head, mida teeb evangeelium.
Lugege mõlemat kirja kõva häälega, et tajuksite ta hääletooni.
Ärge lugege seda "kiriku häälega".
Lugege seda südamest,
sest siis jõuab see meile väga väeliselt kohale.
Tõlge: Airi Vasar