Tere, olen Arja.
Tahan rääkida sulle, kuidas Jumal tuli minu ellu.
Jumal oli mu elus alati olemas, ma vaid ei teadnud seda.
See juhtus 1989. a, kui läksime oma eksmehega abielulaagrisse.
Mul polnud aimugi, et see oli usklike laager.
Vaatasin inimesi, kes olid meie väikerühmas.
Seal oli mitu usklikku paari.
Tundsin, et neil on midagi, mida minul ei ole.
Mõtlesingi, et tahan teada, mis see on.
Teadsin, et see on usk, kuid ei mõistnud, mida see tähendab.
Laagris toimusid palveõhtud.
Iga päev kutsuti meid kaasa õhtustele palvekoosolekutele.
Tahtsin minna, kuid ei julgenud.
Viimasel õhtul pidin minema, et näha, mis seal toimub.
Kui saali sisse astusin,
tuli rühmajuht mulle vastu ja ütles: "No nii, Arja, tule siia."
Ta rääkis mulle nagu traktaadis, et kuristik on minu ja Jeesuse vahel,
kuidas saaksin Jumala ligiollu, küsides, kas tahaksin seda?
Ta rääkis veel, et Jeesus on minu eest ristil surnud.
Rist on nagu sild üle selle kuristiku.
Kui võtan Jeesuse oma ellu vastu, pääsen üle kuristiku Jumala ligiolusse.
Ta küsis, kas tahan seda ning ma ütlesin, et tahan.
Ma ei saanud aru, mida see tähendab, kuid teadsin, et tahan seda.
Palvetasime koos ja ütlesin, et tahan Jeesust oma ellu võtta.
Ilma mingite fanfaaride ja tundepuhanguta.
See oli otsus.
Mulle öeldi, et loe Piiblit,
mine kogudusse ja hakka kirikus käima.
Seda hakkasingi tegema.
Kui olin varem elu rasketel hetkedel raamaturiiulist Piibli haaranud
ja seda lugeda proovinud, ei mõistnud ma sellest mitte midagi.
Panin Piibli alati riiulisse tagasi, sest ei saanud sellest aru.
Pärast otsuse tegemist märkasin, et kiriku pastor, kes oli enne
rääkinud täiesti mõistmatut juttu, rääkis minu Jeesusest.
Samuti hakkas mulle avanema, mida Piiblist lugesin.
Tasapisi sai see Sõna lihaks ning tõeks ka mulle.
Mu elus on olnud mitmeid olukordi ja juhtumeid,
kuid Jeesus on minuga ega jäta mind maha, nii ütleb Piibel.
Tõlge: Mare Peterson