Tere, olen Olavi.
Mu elu on olnud põnev, kuna sain päris väikesena usklikuks.
Olin siis neljane.
Ema sai usklikuks kaks aastat enne mind.
Jeesusest olen teadnud kogu aeg ja kuulanud emaga sama õpetust.
Tegin oma otsuse üksi kodus olles.
See oli ema jaoks üllatav.
Ta ei teadnud, mida teha, kui laps on saanud usklikuks.
Kuidagi hakati mind õpetama.
Ühel hetkel mõtlesin, kas võiksin saada ristitud.
Ma ju järgin Jeesust ja Jeesus õpetas seda.
Olen kunagi lapsena ristitud.
Minu jaoks oli tähtis teha seda oma otsusel.
Ema ütles, et võin minna, kui lähen ise pastoritega rääkima.
Olin neljane, kui sain usklikuks ja viiene, kui tahtsin saada ristitud.
8-aastaselt mind ristiti.
Kuna sain juba väiksena usklikuks,
siis olen näinud imesid ja olnud Jumala ligiolus.
See on tõesti oluline, et lapsi õpetatakse Jumalat tundma.
Mulle meeldiks, kui minu lapsed võiksid 5-aastaselt evangeliseerida.
See on võimalik,
sest mõtlesin nendest asjadest ja tegin otsuse selles vanuses.
Pühapäevakoolis õpitu ei tähenda vaid piiblilugude tundmist.
Oluline on seda uskuda ja osata sellest rääkida.
Ema rääkis, et Jumal kasutas mind, kui tema ei suutnud evangeliseerida.
Jumal on mind kasutanud neis olukordades,
kus ema oleks tahtnud kuulutada evangeeliumi,
kuid see polnud võimalik.
Jeesus räägib lapseusust.
Lapsed on need, kes mõistavad seda kõige lihtsamalt.
Ei tähenda, et see on lihtne, kuid lapsed mõistavad üheselt.
Väiksena imestasin, miks täiskasvanud ei mõista.
Usklikuna on Jumal mind armastusega kasvatanud.
Ma pole millestki elus ilma jäänud, sest on olnud kõiksugu põnevust.
Usun, et mul tuleb põnev elu ja Jumal on mind selleks valmistanud.
Tõlge: Mare Peterson